# o 7c4f63926328eff9

http://yurist-online.org/

МИТНИЙ КОДЕКС УКРАЇНИ

Із змінами і доповненнями, внесеними

законами України

від 7 червня 2012 року N 4915-VI, ОВУ, 2012 р., N 51, ст. 2034,

від 21 червня 2012 року N 4999-VI, ОВУ, 2012 р., N 55, ст. 2203,

від 21 червня 2012 року N 5018-VI, ОВУ, 2012 р., N 59, ст. 2365,

від 4 липня 2012 року N 5043-VI, ОВУ, 2012 р., N 62, ст. 2507,

від 5 липня 2012 року N 5076-VI, ОВУ, 2012 р., N 62, ст. 2509,

від 6 вересня 2012 року N 5210-VI, ОВУ, 2012 р., N 76, ст. 3073,

від 18 вересня 2012 року N 5288-VI, ОВУ, 2012 р., N 73, ст. 2934,

від 2 жовтня 2012 року N 5406-VI, ОВУ, 2012 р., N 85, ст. 3430,

від 4 квітня 2013 року N 183-VII, ОВУ, 2013 р., N 34, ст. 1200,

від 16 травня 2013 року N 245-VII, ОВУ, 2013 р., N 44, ст. 1570,

від 4 липня 2013 року N 405-VII, ОВУ, 2013 р., N 60, ст. 2135,

від 19 вересня 2013 року N 588-VII, ОВУ, 2013 р., N 82, ст. 3023,

від 10 квітня 2014 року N 1201-VII, ОВУ, 2014 р., N 36, ст. 956

(зміни, внесені абзацом п'ятим пункту 13 розділу І Закону України

від 10 квітня 2014 року N 1201-VII, набирають чинності з 1 січня 2015 року),

від 1 липня 2014 року N 1560-VII, ОВУ, 2014 р., N 60, ст. 1641,

від 12 серпня 2014 року N 1636-VII, ОВУ, 2014 р., N 78, ст. 2222,

від 2 вересня 2014 року N 1657-VII, ОВУ, 2014 р., N 78, ст. 2223,

від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII, ОВУ, 2014 р., N 87, ст. 2471,

від 25 грудня 2014 року N 53-VIII, ОВУ, 2015 р., N 3, ст. 41,

від 28 грудня 2014 року N 74-VIII, ОВУ, 2015 р., N 3, ст. 49,

від 2 березня 2015 року N 214-VIII, ОВУ, 2015 р., N 21, ст. 575

(зміни, внесені Законом України від 2 березня 2015 року N 214-VIII,

діють до 31 грудня 2015 року включно),

від 2 березня 2015 року N 222-VIII, ОВУ, 2015 р., N 25, ст. 722,

від 23 квітня 2015 року N 365-VIII, ОВУ, 2015 р., N 43, ст. 1349,

від 4 червня 2015 року N 512-VIII, ОВУ, 2015 р., N 51, ст. 1653,

від 30 червня 2015 року N 556-VIII, 2015 р., N 59, ст. 1930,

від 23 грудня 2015 року N 902-VIII

Словосполученню "користування та розпорядження",

що міститься в положеннях частини другої статті 469, дано офіційне тлумачення

Рішенням Конституційного Суду України

від 31 березня 2015 року N 1-рп/2015

Розділ I

ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ

Глава 1. Основи державної митної справи

Стаття 1. Законодавство України з питань державної митної справи

1. Законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції

України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті

7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана

Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на

виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

http://yurist-online.org/

2. Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом,

Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

3. Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною

Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та

іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Стаття 2. Особливості набрання чинності законами України та іншими

нормативно-правовими актами з питань державної митної справи

1. Закони України з питань державної митної справи, нормативно-правові акти з питань

державної митної справи, видані Кабінетом Міністрів України та центральним органом

виконавчої влади, набирають чинності через 45 днів з дня їх офіційного опублікування,

якщо інше не передбачено самим законом або нормативно-правовим актом, але не раніше

дня їх офіційного опублікування.

2. Офіційним опублікуванням закону України з питань державної митної справи,

нормативно-правового акта з питань державної митної справи, виданого Кабінетом

Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, вважається опублікування

його повного тексту в одному з періодичних друкованих видань, визначених

законодавством України як офіційні. Днем офіційного опублікування закону України з

питань державної митної справи, нормативно-правового акта з питань державної митної

справи, виданого Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади,

вважається день виходу в світ номера того офіційного друкованого видання, в якому

повний текст зазначеного закону України або нормативно-правового акта опубліковано

раніше, ніж в інших офіційних друкованих виданнях. Якщо опублікування закону України

з питань державної митної справи, нормативно-правового акта з питань державної митної

справи, виданого Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади,

здійснювалося частинами, днем його офіційного опублікування вважається день виходу в

світ того номера офіційного друкованого видання, в якому раніше, ніж в інших офіційних

друкованих виданнях, опубліковано останню частину зазначеного закону або нормативно-

правового акта.

3. Закон України або інший нормативно-правовий акт з питань державної митної справи,

який набирає чинності з дня офіційного опублікування, вважається чинним з 0 годин дня,

наступного за днем офіційного опублікування зазначеного закону України або нормативно-

правового акта.

4. Якщо для набрання чинності законом України або іншим нормативно-правовим актом з

питань державної митної справи встановлено певний строк з дня його офіційного

опублікування, визначений днями, цей строк починається з 0 годин дня, наступного за

днем офіційного опублікування зазначеного закону або акта, і закінчується о 24 годині

останнього дня відповідного строку.

5. Якщо день набрання чинності законом України або іншим нормативно-правовим актом з

питань державної митної справи визначено конкретною датою, цей закон або акт

вважається чинним з 0 годин зазначеної дати.

6. Частину шосту виключено.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI)

http://yurist-online.org/

Стаття 3. Особливості застосування законів України та інших нормативно-

правових актів з питань державної митної справи

1. При здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних

засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України,

застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з

питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом

доходів і зборів України.

2. У разі якщо законодавством України передбачена можливість виконання митних

формальностей без подання митної декларації, застосовуються норми законів України та

інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день

виконання таких формальностей.

3. Норми законів України, які пом'якшують або скасовують відповідальність особи за

порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх

норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми

законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі

правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

4. У разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань

державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та

обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби

комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з

товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб

органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь

таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно

прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 3 1. Особливості застосування валютних курсів

1. Для цілей здійснення митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів

комерційного призначення застосовується офіційний курс валюти України до іноземної

валюти, встановлений Національним банком України, що діє на 0 годин дня подання

митної декларації, або дня здійснення митних формальностей, якщо вони здійснюються

без подання митної декларації.

(Доповнено статтею 3 1 згідно із

Законом України від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 4. Визначення основних термінів і понять

1. У цьому Кодексі наведені нижче терміни і поняття вживаються в такому значенні:

1) валютні цінності:

а) валюта України - грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет та в

інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території

http://yurist-online.org/

України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають

обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу;

б) іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів,

монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної

іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але

підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу;

в) платіжні документи та цінні папери (акції, облігації, купони до них, векселі (тратти),

боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, інші

фінансові та банківські документи), виражені у валюті України, в іноземній валюті або

банківських металах;

г) банківські метали - золото, срібло, платина, метали платинової групи, доведені

(афіновані) до найвищих проб відповідно до світових стандартів, у зливках і порошках, що

мають сертифікат якості, а також монети, вироблені з дорогоцінних металів;

2) вантаж експрес-перевізника - консолідовані за єдиним транспортним документом

міжнародні експрес-відправлення чи міжнародні експрес-відправлення, що не увійшли до

складу цих консолідованих міжнародних експрес-відправлень за своїм характером,

розмірами або з інших причин, що переміщуються (пересилаються) експрес-перевізником

через митний кордон України;

3) вантажне відправлення - товари, що надходять в Україну на адресу осіб або

відправляються ними за межі України, або переміщуються транзитом через митну

територію України, крім товарів, що належать громадянам та переміщуються ними у

ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі;

4) ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів,

транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов'язаних із

переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який

спосіб у відповідному напрямку;

5) випуск товарів - надання органом доходів і зборів права на користування та/або

розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до

заявленої мети;

6) вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку органів доходів і

зборів України;

7) громадяни - фізичні особи: громадяни України, іноземці, особи без громадянства;

8) декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої

здійснюється декларування;

9) декларація митної вартості - документ встановленої форми, що подається декларантом і

містить відомості щодо митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон

України чи стосовно яких змінюється митний режим;

10) дозвіл органу доходів і зборів - надання особі органом доходів і зборів усно, письмово

(паперовим або електронним документом) чи шляхом проставляння відбитка особистої

http://yurist-online.org/

номерної печатки на супровідних документах (деклараціях, відомостях) права на вчинення

певних дій;

11) дорогоцінні метали, дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного

утворення, напівдорогоцінне каміння - терміни вживаються у значенні, наведеному в

Законі України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання

дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними";

12) експрес-перевізник - перевізник, який з використанням будь-якого виду транспорту

здійснює прискорене перевезення міжнародних експрес-відправлень за єдиним

транспортним документом (загальні авіанакладні (AWB - airwaybill, MAWB - master

airwaybill), CMR, bill of lading (коносамент) тощо), а також забезпечує приймання,

обробку, пред'явлення таких відправлень органам доходів і зборів для митного контролю

та митного оформлення в місцях їх митного оформлення та видачу одержувачам

(повернення відправникам);

13) заходи нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності - не пов'язані із

застосуванням мита до товарів, що переміщуються через митний кордон України,

встановлені відповідно до закону заборони та/або обмеження, спрямовані на захист

внутрішнього ринку, громадського порядку та безпеки, суспільної моралі, на охорону

здоров'я та життя людей і тварин, охорону навколишнього природного середовища, захист

прав споживачів товарів, що ввозяться в Україну, а також на охорону національної

культурної та історичної спадщини;

14) зона митного контролю - місце, визначене органами доходів і зборів в пунктах

пропуску через державний кордон України або в інших місцях митної території України, в

межах якого органи доходів і зборів здійснюють митні формальності;

15) іноземні товари - товари, що не є українськими відповідно до пункту 61 цієї статті, а

також товари, що втратили митний статус українських товарів відповідно до цього

Кодексу;

16) контейнер - транспортне обладнання (клітка, знімна цистерна або подібний засіб), що:

а) являє собою повністю або частково закриту ємність, призначену для поміщення в неї

вантажів;

б) має постійний характер і завдяки цьому є достатньо міцним, щоб слугувати для

багаторазового використання;

в) спеціально сконструйоване для полегшення перевезення вантажів одним або кількома

видами транспорту без проміжного перевантаження;

г) сконструйоване таким чином, щоб полегшити його перевантаження, зокрема з одного

виду транспорту на інший;

ґ) сконструйоване таким чином, щоб його можна було легко завантажувати та

розвантажувати;

д) що має внутрішній об'єм не менше одного метра кубічного.

http://yurist-online.org/

Термін "контейнер" включає приладдя та обладнання, необхідні для цього типу

контейнера, за умови, що вони перевозяться разом із контейнером. Знімні кузови

прирівнюються до контейнерів;

17) контрафактні товари - товари, що містять об'єкти права інтелектуальної власності,

ввезення яких на митну територію України або вивезення з цієї території є порушенням

прав інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону;

18) культурні цінності - об'єкти матеріальної та духовної культури, що мають художнє,

історичне, етнографічне та наукове значення і підлягають збереженню, відтворенню та

охороні відповідно до законодавства України;

19) моторні транспортні засоби - транспортні засоби, що рухаються за допомогою

встановленого на них двигуна;

20) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну

процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості

про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо

нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури;

21) митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України

сукупність митних формальностей та порядок їх виконання;

22) митне забезпечення - одноразові номерні запірно-пломбові пристрої, печатки, штампи,

голографічні мітки, засоби електронного цифрового підпису та інші засоби ідентифікації,

що використовуються органами доходів і зборів для відображення та закріплення

результатів митного контролю та митного оформлення;

23) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску

товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

24) митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення

додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань

державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому

законом порядку;

25) митний режим - комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до

заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну

процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх

використання після митного оформлення;

26) митний статус товарів - належність товарів до українських або іноземних;

27) митні платежі:

а) мито;

б) акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів

(продукції);

в) податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції);

http://yurist-online.org/

28) митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України

порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через

митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного

контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що

перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і

зборів цим Кодексом та іншими законами України;

29) митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами

і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань

державної митної справи;

30) міжнародний транспортний документ - номерний товаросупровідний документ, який є

договором на перевезення кожного окремого міжнародного експрес-відправлення;

31) міжнародні поштові відправлення - упаковані та оформлені відповідно до вимог актів

Всесвітнього поштового союзу та Правил надання послуг поштового зв'язку листи,

поштові картки, бандеролі, спеціальні мішки з позначкою "М", дрібні пакети,

відправлення з оголошеною цінністю, поштові посилки, згруповані поштові відправлення

з позначкою "Консигнація", відправлення міжнародної прискореної пошти "EMS", які

приймаються для пересилання за межі України, доставляються в Україну або

переміщуються через територію України транзитом операторами поштового зв'язку;

32) міжнародні експрес-відправлення - належним чином упаковані міжнародні

відправлення з документами чи товарним вкладенням, які приймаються, обробляються,

перевозяться будь-яким видом транспорту за міжнародним транспортним документом з

метою доставки одержувачу прискореним способом у визначений строк;

33) нерезиденти:

а) юридичні особи, утворені відповідно до законодавства інших держав, які здійснюють

свою діяльність за межами України, а також їх відокремлені підрозділи з

місцезнаходженням на території України, які не здійснюють господарську діяльність

відповідно до законодавства України;

б) розташовані на території України дипломатичні представництва, консульські установи,

інші офіційні представництва іноземних держав та міжнародних організацій, які мають

дипломатичні привілеї та імунітет;

в) фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають

постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають

на території України;

34) несупроводжуваний багаж - товари, що відправляються їх власниками - громадянами з

оформленням багажних або інших перевізних документів та переміщуються через митний

кордон України окремо від цих громадян;

34 1) органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости;

35) особи - юридичні та фізичні особи;

http://yurist-online.org/

36) особисті речі - товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення

звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування

зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний

кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не

призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам;

37) перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України

та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі

перевезення;

38) підприємство - будь-яка юридична особа, а також громадянин-підприємець;

39) платник податків - особа, на яку відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу

України та інших законів України покладено обов'язок зі сплати митних платежів;

40) повірений - особа, яка діє на підставі договору доручення з експрес-перевізником і

здійснює пред'явлення міжнародних експрес-відправлень органу доходів і зборів за

місцезнаходженням одержувача (відправника);

41) попереднє повідомлення - завчасне повідомлення органу доходів і зборів про намір

ввезти товари на митну територію України або вивезти їх за її межі;

42) попередній документальний контроль - контрольні заходи, які полягають у перевірці

документів та відомостей, необхідних для здійснення державних санітарно-

епідеміологічного, ветеринарно-санітарного, фітосанітарного, екологічного контролю, та

здійснюються органами доходів і зборів в пунктах пропуску через державний кордон

України щодо товарів, у тому числі продуктів та сировини тваринного походження, що

переміщуються через митний кордон України;

43) посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та

нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових)

обов'язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та

іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами

України, укладеними у встановленому законом порядку;

44) посадові особи представництв іноземних держав та міжнародних організацій -

акредитовані в Україні глави дипломатичних представництв та члени дипломатичного

персоналу, посадові особи консульських установ, представники іноземних держав при

міжнародних організаціях, посадові особи міжнародних організацій;

45) постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не

менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території

інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку,

не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є

наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за

договором (контрактом);

46) об'єкти права інтелектуальної власності - об'єкти авторського права і суміжних прав,

винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки, географічні зазначення

(зазначення походження товарів) та сорти рослин;

http://yurist-online.org/

47) правовласник - особа, якій відповідно до закону належать майнові права на об'єкт

права інтелектуальної власності, або особа, яка діє від її імені в межах наданих

повноважень;

48) припаси:

а) товари, призначені для споживання пасажирами та членами екіпажів (бригад) на борту

транспортних засобів, незалежно від того, продаються ці товари чи ні;

б) товари, необхідні для експлуатації і технічного обслуговування транспортних засобів на

шляху прямування та у пунктах проміжних стоянок чи зупинок (у тому числі пально-

мастильні матеріали), крім запасних частин та устаткування, які знаходяться у

транспортних засобах на момент прибуття на митну територію України або доставляються

на них під час перебування на цій території;

в) товари, які призначаються для продажу на винос пасажирам та членам екіпажів (бригад)

транспортних засобів і знаходяться у цих транспортних засобах на момент прибуття на

митну територію України або доставляються на них під час перебування на цій території;

49) пропуск товарів через митний кордон України - надання органом доходів і зборів

відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з

урахуванням заявленої мети такого переміщення;

50) резиденти:

а) юридичні особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства

України, з місцезнаходженням на її території, а також їх відокремлені підрозділи за

кордоном, що не здійснюють господарської діяльності;

б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва

України за кордоном, які мають дипломатичні привілеї та імунітет;

в) фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають

постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за

кордоном;

г) відокремлені підрозділи іноземних юридичних осіб з місцезнаходженням на території

України, які здійснюють господарську діяльність відповідно до законодавства України;

ґ) інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, у тому числі постійне

представництво інвестора-нерезидента;

51) ремонт - операції, що здійснюються для усунення недоліків товарів, приведення їх у

робочий стан, відновлення ресурсу або характеристик та не призводять до зміни коду цих

товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності;

52) ручна поклажа - товари, що належать громадянам і переміщуються через митний

кордон України разом з цими громадянами або уповноваженими ними особами без

оформлення багажних чи інших перевізних документів;

53) спеціально виготовлене сховище (тайник) - сховище, виготовлене з метою незаконного

переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з

http://yurist-online.org/

цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню,

монтажу тощо;

54) судно закордонного плавання - українське або іноземне судно, яке здійснює

міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну територію України

або вибуває за її межі;

55) супроводжуваний багаж - товари, що належать громадянам і переміщуються через

митний кордон України у багажних відділеннях транспортних засобів, якими прямують ці

громадяни, з оформленням багажних або інших перевізних документів;

56) тарифна квота - визначений обсяг товару, в межах якого ввезення або вивезення такого

товару здійснюється за пільговою ставкою мита або без застосування мита;

57) товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим

нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності,

культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі;

58) транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні

засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі;

59) транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні

та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній

подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи,

напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних

перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного

промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними

запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що

містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із

транспортними засобами комерційного призначення;

60) транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних

позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та

причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна,

що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або

тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим

громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно

для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування

товарів чи пасажирів за плату або безоплатно;

61) українські товари - товари:

а) які повністю отримані (вироблені) на митній території України та які не містять товарів,

ввезених із-за меж митної території України. Товари, повністю отримані (вироблені) на

митній території України, не мають митного статусу українських товарів, якщо вони

отримані (вироблені) з товарів, які не перебувають у вільному обігу на митній території

України;

б) ввезені на митну територію України та випущені для вільного обігу на цій території;

в) отримані (вироблені) на митній території України виключно з товарів, зазначених у

підпункті "б", або з товарів, зазначених у підпунктах "а" і "б" цього пункту;

http://yurist-online.org/

62) умовне звільнення від оподаткування митними платежами - звільнення від сплати

нарахованого податкового зобов'язання у разі поміщення товарів у митні режими, що

передбачають звільнення від оподаткування митними платежами за умови дотримання

вимог митного режиму;

63) уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно

оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов'язані з

проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного

призначення від імені декларанта;

64) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, - центральний орган виконавчої влади, що є головним органом

у системі центральних органів виконавчої влади з питань забезпечення формування єдиної

державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і

зборів, митних платежів та реалізації єдиної державної податкової, державної митної

політики, забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування

єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, забезпечення

формування та реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при

застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати

єдиного внеску.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 02.10.2012 р. N 5406-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 5. Державна митна політика

1. Державна митна політика - це система принципів та напрямів діяльності держави у

сфері захисту митних інтересів та забезпечення митної безпеки України, регулювання

зовнішньої торгівлі, захисту внутрішнього ринку, розвитку економіки України та її

інтеграції до світової економіки. Державна митна політика є складовою частиною

державної економічної політики.

(У редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 6. Митні інтереси та митна безпека

1. Митні інтереси України - це національні інтереси України, забезпечення та реалізація

яких досягається шляхом здійснення державної митної справи.

2. Митна безпека - це стан захищеності митних інтересів України.

Стаття 7. Державна митна справа

1. Встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх

митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення

митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів

зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю

http://yurist-online.org/

нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія

контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення

діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної

політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

2. Державна митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці

форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем

класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних

у світі норм і стандартів.

3. Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів,

митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного

оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та

умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з

України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови

та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються цим Кодексом та

іншими законами України.

4. Безпосереднє керівництво здійсненням державної митної справи покладається на

центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 8. Принципи здійснення державної митної справи

1. Державна митна справа здійснюється на основі принципів:

1) виключної юрисдикції України на її митній території;

2) виключних повноважень органів доходів і зборів України щодо здійснення державної

митної справи;

3) законності та презумпції невинуватості;

4) єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон

України;

5) спрощення законної торгівлі;

6) визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб'єктів господарювання незалежно

від форми власності;

7) додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб;

8) заохочення доброчесності;

9) гласності та прозорості;

10) відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 9. Митна територія України

1. Територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний

простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди,

створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна

юрисдикція України, становлять митну територію України.

2. Для цілей застосування положень розділів V і IX цього Кодексу території вільних

митних зон вважаються такими, що знаходяться поза межами митної території України.

Стаття 10. Митний кордон України

1. Межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України

збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і

споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється

виключна юрисдикція України. Межі території зазначених островів, установок і споруд

становлять митний кордон України.

Стаття 11. Додержання вимог щодо конфіденційності інформації

1. Інформація, що стосується державної митної справи, отримана органами доходів і

зборів, може використовуватися ними виключно для митних цілей і не може

розголошуватися без дозволу суб'єкта, осіб чи органу, що надав таку інформацію, зокрема,

передаватися третім особам, у тому числі іншим органам державної влади, крім випадків,

визначених цим Кодексом та іншими законами України.

2. Інформація щодо підприємств, громадян, а також товарів, транспортних засобів

комерційного призначення, що переміщуються ними через митний кордон України, що

збирається, використовується та формується органами доходів і зборів, вноситься до

інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для

інформації з обмеженим доступом.

3. За розголошення інформації, зазначеної у цій статті, посадові особи органів доходів і

зборів несуть відповідальність згідно із законом.

4. Не вважається розголошенням надання знеособленої зведеної інформації для

статистичних цілей, знеособленої аналітичної інформації, інформації щодо загальних

питань роботи митниці, інформації, яка не стосується конкретних фізичних та/або

юридичних осіб і не може становити комерційну таємницю, інформація, яка стосується

правопорушень, а також публічне обговорення в засобах масової інформації та суспільстві

проблем державної митної справи.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 2. Уповноважений економічний оператор

Стаття 12. Надання статусу уповноваженого економічного оператора

http://yurist-online.org/

1. Уповноважений економічний оператор - це підприємство, створене відповідно до

законодавства України, яке відповідає умовам, встановленим статтею 14 цього Кодексу, та

має право користуватися спеціальними спрощеннями відповідно до статті 15 цього

Кодексу.

2. Статус уповноваженого економічного оператора надається підприємству митницею

шляхом видачі сертифіката уповноваженого економічного оператора та включення його до

Єдиного реєстру уповноважених економічних операторів.

3. Підприємству може бути видано сертифікати уповноваженого економічного оператора

таких видів:

1) на спрощення митних процедур;

2) щодо надійності і безпеки;

3) на спрощення митних процедур та щодо надійності і безпеки.

4. Статус уповноваженого економічного оператора визнається на всій митній території

України.

5. Взаємовідносини уповноваженого економічного оператора з органом доходів і зборів

визначаються погодженою керівником органу доходів і зборів та уповноваженим

економічним оператором процедурою, що встановлює:

1) регламент інформаційного обміну між органом доходів і зборів та уповноваженим

економічним оператором;

2) порядок обліку, зберігання та перевірки митного забезпечення, знятого з товарів,

транспортних засобів комерційного призначення;

3) особливості виконання митних формальностей під час застосування спеціальних

спрощень, що надаються уповноваженому економічному оператору відповідно до цього

Кодексу.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 13. Подання заяви та видача сертифіката уповноваженого

економічного оператора

1. З метою отримання статусу уповноваженого економічного оператора підприємство

подає до митниці за місцем своєї державної реєстрації заяву, підписану керівником і

завірену печаткою підприємства. Вид сертифіката уповноваженого економічного

оператора заявник обирає самостійно.

2. До заяви про видачу сертифіката уповноваженого економічного оператора додається

анкета з результатами самооцінки, проведеної заявником за такими критеріями:

1) дотримання положень законодавства України, у тому числі з питань державної митної

справи;

http://yurist-online.org/

2) система звітності та обліку товарів, транспортних засобів;

3) платоспроможність;

4) відповідність стандартам безпеки.

3. В анкеті зазначаються такі відомості:

1) правовий статус заявника, дата його створення, юридичні та банківські реквізити;

2) організаційна та матеріальна характеристики підприємства: кількість працюючих, види

зовнішньоекономічної діяльності, обсяг річного прибутку;

3) зарубіжні торговельні партнери;

4) система обліку товарів, що дає змогу порівнювати відомості, надані органам доходів і

зборів при здійсненні митного контролю та митного оформлення, з відомостями про

проведення господарської діяльності;

5) наявність автоматизованої системи декларування, контролю та обліку митних

декларацій, у тому числі з обов'язковим використанням програмного продукту, сумісного з

програмними продуктами, які використовуються органами доходів і зборів;

6) обсяг експорту та/або імпорту в кількісному та грошовому виразі;

7) залучення посередників при здійсненні зовнішньоторговельних операцій;

8) відповідність результатів діяльності вимогам законодавства України, у тому числі з

питань державної митної справи: кількість та види порушень, заходи, вжиті для їх

усунення;

9) ступінь ризику товарів, що імпортуються та/або експортуються;

10) система ведення бухгалтерського обліку;

11) ступінь безпеки та захисту інформації;

12) наявність або відсутність внутрішньої системи контролю безпеки, система доступу до

інформації;

13) проведення аудиту та контроль ступеня безпеки інформації;

14) наявність або відсутність посередника у взаємодії з органами доходів і зборів;

15) наявність або відсутність програм захисту у користувачів електронної системи обміну

даними, особливих заходів безпеки;

16) розробник програмного забезпечення;

17) наявність або відсутність інструкцій щодо безпеки, у тому числі діловодства у

паперовій та електронній формах;

http://yurist-online.org/

18) ступінь фізичної безпеки підприємства: порядок допуску на територію та до

приміщень, ступінь їх захисту, наявність або відсутність системи сигналізації та

відеоспостереження;

19) наявність або відсутність навантажувальної техніки, ступінь її безпеки;

20) наявність або відсутність власних та/або орендованих місць зберігання товарів під

митним контролем, система безпеки цих місць, система доступу персоналу до них.

4. Форми заяви про видачу сертифіката уповноваженого економічного оператора та анкети

з результатами самооцінки, проведеної заявником, визначаються центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

5. Крім зазначених обов'язкових відомостей, заявник може надати органу доходів і зборів

додаткові відомості, зумовлені специфікою видів зовнішньоекономічної діяльності, які він

провадить.

6. Митниця проводить попередню (фізичну та документальну) перевірку відомостей,

наданих заявником, і передає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, заяву, анкету та свій

висновок про можливість або неможливість надання заявникові статусу уповноваженого

економічного оператора.

Якщо протягом трьох років, що передують даті подання заяви, цим підприємством

здійснювалося митне оформлення товарів, транспортних засобів в іншому органі доходів і

зборів, то митниця, до якої подана заява, надсилає до такого органу доходів і зборів запит

про перевірку наведених в анкеті відомостей. Перевірка (фізична та документальна)

проводиться у тритижневий строк з дня отримання запиту. Результати перевірки

надсилаються до митниці - відправника запиту в електронній формі. Після закінчення

перевірки митниця передає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, заяву, анкету та свій

висновок про можливість або неможливість надання заявникові статусу уповноваженого

економічного оператора.

7. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, у двотижневий строк з дня надходження до нього висновку,

зазначеного у частині шостій цієї статті, приймає рішення про підтвердження можливості

або неможливості надання заявнику статусу уповноваженого економічного оператора та

повідомляє про прийняте рішення митницю. У разі прийняття рішення про неможливість

надання заявнику статусу уповноваженого економічного оператора зазначаються підстави

прийняття такого рішення.

8. До проведення перевірки відповідності зовнішньоекономічної діяльності кандидата на

отримання статусу уповноваженого економічного оператора стандартам безпеки можуть

залучатися фахівці та експерти галузевих міністерств та інших центральних органів

виконавчої влади за погодженням їх керівників та керівника центрального органу

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

9. Рішення щодо надання або ненадання статусу уповноваженого економічного оператора

приймається митницею протягом 90 календарних днів з дня отримання нею заяви. За

http://yurist-online.org/

необхідності цей строк може бути продовжений на 30 календарних днів. У разі відмови у

наданні статусу уповноваженого економічного оператора митниця письмово повідомляє

заявника про підстави такої відмови в межах строку, встановленого цією частиною.

10. Форма і порядок видачі сертифіката уповноваженого економічного оператора

визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

11. У разі прийняття рішення про надання підприємству статусу уповноваженого

економічного оператора таке підприємство включається до Єдиного реєстру

уповноважених економічних операторів і протягом трьох робочих днів з дня прийняття

рішення йому видається відповідний сертифікат.

12. Підприємство зобов'язане інформувати відповідний орган доходів і зборів про зміну

відомостей, заявлених ним для отримання сертифіката уповноваженого економічного

оператора, протягом п'яти робочих днів з дня зміни таких відомостей.

13. Порядок та критерії оцінки відомостей, заявлених підприємством для отримання

статусу уповноваженого економічного оператора, визначаються центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 14. Умови отримання сертифіката уповноваженого економічного

оператора

1. Для отримання сертифіката уповноваженого економічного оператора підприємство

повинно відповідати таким умовам:

1) здійснення зовнішньоекономічної діяльності протягом не менше трьох років до дня

звернення до митниці з заявою про надання статусу уповноваженого оператора

економічної діяльності;

2) відсутність на день звернення до митниці невиконаного зобов'язання із сплати митних

платежів та пені;

3) відсутність на день звернення до митниці заборгованості відповідно до податкового

законодавства;

4) відсутність протягом трьох років до дня звернення до митниці фактів притягнення

посадових осіб підприємства до адміністративної відповідальності за порушення митних

правил за статтями 472, 482 - 485 цього Кодексу;

5) наявність такої системи обліку товарів, яка дає змогу порівнювати документи і

відомості, що надаються органам доходів і зборів при здійсненні митного контролю та

митного оформлення, з документами і відомостями про провадження господарської

діяльності;

6) відсутність на день звернення до митниці суми непогашеного грошового зобов'язання,

визначеного за результатами документальної перевірки.

http://yurist-online.org/

2. У разі якщо підприємство на день подання ним заяви про видачу сертифіката

уповноваженого економічного оператора протягом трьох років не перебувало на обліку в

органах доходів і зборів, воно додає до заяви письмову згоду про проведення щодо нього

органами доходів і зборів протягом шести місяців з дня отримання ним сертифіката

уповноваженого економічного оператора позапланових перевірок обліку товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон

України та/або перебувають під митним контролем, безпосереднім отримувачем,

відправником або перевізником яких є зазначене підприємство.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 15. Спеціальні спрощення, що надаються уповноваженому

економічному оператору

1. Уповноваженому економічному оператору, якому видано сертифікат щодо надійності і

безпеки, можуть бути надані такі спеціальні спрощення:

1) зменшений обсяг відомостей, які необхідно надати органу доходів і зборів до прибуття

на митну територію України та/або вибуття за межі митної території України товарів,

транспортних засобів комерційного призначення;

2) тимчасове зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що

перебувають під митним контролем, у приміщеннях, на відкритих та критих майданчиках

уповноваженого оператора економічної діяльності;

3) зняття митного забезпечення без отримання дозволу митниці;

4) відправка товарів з приміщень, відкритих та критих майданчиків уповноваженого

оператора економічної діяльності без пред'явлення їх органу доходів і зборів відправлення.

2. Уповноваженому економічному оператору, якому видано сертифікат на спрощення

митних процедур, можуть бути надані такі спеціальні спрощення:

1) здійснення митного контролю в першочерговому порядку;

2) розміщення товарів на складі тимчасового зберігання закритого типу без отримання

дозволу органу доходів і зборів;

3) звільнення від надання гарантії при здійсненні внутрішнього митного транзиту товарів

(крім підакцизних), якщо декларантом є уповноважений економічний оператор;

4) митне оформлення товарів на об'єктах уповноваженого оператора економічної

діяльності;

5) подання однієї митної декларації, якщо протягом певного часу, погодженого з органом

доходів і зборів, товари неодноразово ввозяться на митну територію України або

вивозяться за її межі однією особою за одним зовнішньоекономічним договором.

3. Уповноваженому економічному оператору, якому видано сертифікат на спрощення

митних процедур та щодо надійності і безпеки, можуть бути надані одночасно спеціальні

спрощення, визначені частинами першою і другою цієї статті.

http://yurist-online.org/

4. Спеціальні спрощення, передбачені цією статтею, застосовуються у разі, якщо

уповноважений економічний оператор здійснює декларування товарів самостійно, та у

разі, якщо уповноважений економічний оператор доручає у встановленому законодавством

порядку здійснити декларування товарів від свого імені іншій особі.

5. Отримання сертифіката уповноваженого економічного оператора надає відповідній

особі право на провадження видів діяльності, зазначених у пунктах 3, 5, 6 статті 404 цього

Кодексу, за умови виконання до отримання зазначеного сертифіката вимог щодо

облаштування відповідних об'єктів, встановлених відповідно до статті 407 цього Кодексу.

6. Порядок застосування спеціальних спрощень, передбачених цією статтею,

встановлюється Кабінетом Міністрів України.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 16. Зупинення дії сертифіката уповноваженого економічного

оператора

1. Дія сертифіката уповноваженого економічного оператора зупиняється митницею за

наявності таких підстав:

1) виявлення органом доходів і зборів достовірних фактів та відомостей, що спростовують

відомості, надані за результатами самооцінки;

2) подання підприємством заяви про зупинення дії сертифіката уповноваженого

економічного оператора;

3) наявність заборгованості із сплати митних платежів та пені;

4) притягнення керівників заявника, його засновників, акціонерів - фізичних осіб, які

володіють контрольним пакетом акцій, до кримінальної відповідальності за злочини проти

власності, у сфері господарської діяльності та/або у сфері службової та професійної

діяльності, пов'язаної з наданням публічних послуг;

5) порушення справи про порушення заявником митних правил за статтями 472, 482 - 485

цього Кодексу;

6) невиконання вимог частини дванадцятої статті 13 цього Кодексу;

7) наявність непогашеного грошового зобов'язання, визначеного за результатами

документальної перевірки.

2. Строк зупинення дії сертифіката уповноваженого економічного оператора становить:

1) у випадку, передбаченому пунктом 1 частини першої цієї статті, - до трьох місяців;

2) у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, - згідно із заявою, але

не більше трьох місяців;

http://yurist-online.org/

3) у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої цієї статті, - до погашення

заборгованості;

4) у випадках, передбачених пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, - до набрання

законної сили вироком у кримінальному провадженні, постановою про притягнення до

адміністративної відповідальності у справі про порушення митних правил або постановою

(ухвалою) про закриття справи;

5) у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої цієї статті, - до одного місяця;

6) у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої цієї статті, - до погашення

грошового зобов'язання.

3. Митниця протягом п'яти робочих днів з дати зупинення дії сертифіката уповноваженого

економічного оператора письмово інформує про це уповноваженого економічного

оператора.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 17. Анулювання сертифіката уповноваженого економічного

оператора

1. Сертифікат уповноваженого економічного оператора анулюється у разі:

1) подання підприємством заяви про виключення його з Єдиного реєстру уповноважених

економічних операторів;

2) припинення юридичної особи - уповноваженого економічного оператора згідно із

законодавством України;

3) набрання стосовно керівників уповноваженого економічного оператора, його

засновників, акціонерів, які володіють контрольним пакетом акцій, законної сили

обвинувальним вироком суду за злочини проти власності, у сфері господарської діяльності

та/або у сфері службової та професійної діяльності, пов'язаної з наданням публічних

послуг;

4) притягнення більше двох разів протягом року посадових осіб уповноваженого

економічного оператора до адміністративної відповідальності за порушення митних

правил за статтями 472, 482 - 485 цього Кодексу;

5) неподання підприємством відомостей, передбачених частиною дванадцятою статті 13

цього Кодексу, протягом строку призупинення дії сертифіката уповноваженого

економічного оператора.

2. Рішення про анулювання сертифіката уповноваженого економічного оператора

оформлюється наказом митниці і набирає чинності з дня видання зазначеного наказу.

Належним чином завірена копія цього наказу не пізніше першого робочого дня,

наступного за днем його видання, вручається під розписку керівникові відповідного

підприємства або надсилається цьому підприємству рекомендованим листом з

повідомленням про вручення.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 16.05.2013 р. N 245-VII)

Стаття 18. Єдиний реєстр уповноважених економічних операторів

1. Єдиний реєстр уповноважених економічних операторів складається з трьох розділів

відповідно до видів отриманих підприємствами сертифікатів уповноваженого

економічного оператора.

2. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, веде Єдиний реєстр уповноважених економічних операторів та

забезпечує його оприлюднення на своєму офіційному сайті.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 3. Інформування, консультування та попередні рішення з питань

державної митної справи

Стаття 19. Інформування про митні правила

1. Органи доходів і зборів інформують заінтересованих осіб про митні правила у

встановленому законом порядку.

2. Для спрощення доступу заінтересованих осіб до такої інформації органи доходів і зборів

застосовують інформаційні технології.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 20. Інформація щодо законодавства України з питань державної

митної справи

1. Інформація щодо законодавства України з питань державної митної справи надається у

встановленому законом порядку.

2. Органи доходів і зборів надають не тільки інформацію, яку запитувала заінтересована

особа, а й будь-яку іншу інформацію, яка стосується запиту, якщо її доведення до відома

заінтересованої особи вважається органом доходів і зборів доцільним.

3. Стислі довідки щодо основних положень законодавства України з питань державної

митної справи, у тому числі щодо пільг, які надаються при переміщенні товарів через

митний кордон України, розміщуються для загального ознайомлення в місцях

розташування органів доходів і зборів. Довідки друкуються українською мовою,

офіційними мовами відповідних суміжних країн, а також іншими іноземними мовами, які

є мовами міжнародного спілкування.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 21. Консультування з питань державної митної справи

http://yurist-online.org/

1. За зверненнями підприємств та громадян, що переміщують товари, транспортні засоби

комерційного призначення через митний кордон України або провадять діяльність,

контроль за якою відповідно до цього Кодексу покладено на органи доходів і зборів

(заінтересованих осіб), органи доходів і зборів безоплатно надають консультації з питань

практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної

справи.

2. Консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з

питань державної митної справи надаються митницями за місцем розташування

підприємств (за місцем проживання або тимчасового перебування громадян) або

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, в усній, письмовій або, за бажанням заінтересованої особи,

електронній формі у строк, що не перевищує 30 календарних днів, наступних за днем

отримання відповідного звернення. Консультації в письмовій формі надаються у вигляді

рішень органів доходів і зборів.

3. Консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з

питань державної митної справи має індивідуальний характер і може використовуватися

виключно особою, якій надано таку консультацію.

4. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, періодично проводить узагальнення консультацій з питань

практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної

справи, які стосуються значної кількості осіб або значних сум митних платежів, та

затверджує своїми наказами узагальнені консультації, які підлягають оприлюдненню.

5. Не може бути притягнуто до відповідальності особу, яка діяла відповідно до

консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з

питань державної митної справи, наданої в письмовій або електронній формі, а також до

узагальненої консультації, зокрема, на підставі того, що у подальшому такі консультації

були змінені або скасовані.

6. Консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з

питань державної митної справи може бути оскаржена до органу вищого рівня в порядку,

визначеному главою 4 цього Кодексу, або до суду як правовий акт індивідуальної дії, якщо

вона, на думку заінтересованої особи, суперечить нормам відповідного акта законодавства.

Визнання судом такої консультації недійсною є підставою для надання нової консультації з

урахуванням висновків суду.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 22. Відповідальність за порушення порядку надання інформації

1. За надання недостовірної інформації, а також за неправомірну відмову у наданні

відповідної інформації, несвоєчасне надання інформації та інші правопорушення у сфері

інформаційних відносин посадові особи органів доходів і зборів несуть відповідальність,

передбачену законом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 23. Попередні рішення

1. За письмовими зверненнями декларантів або уповноважених ними осіб органи доходів і

зборів приймають попередні рішення щодо застосування окремих положень законодавства

України з питань державної митної справи. Такі рішення виносяться до початку

переміщення товарів через митний кордон України.

2. Попереднє рішення є обов'язковим для виконання будь-яким органом доходів і зборів.

3. Форма попереднього рішення та порядок його прийняття визначаються центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

4. Попередні рішення можуть прийматися з питань:

1) класифікації товарів (у тому числі комплектних об'єктів, що постачаються в

розібраному стані декількома партіями протягом тривалого періоду) згідно з УКТ ЗЕД;

2) визначення країни походження товарів;

3) надання у випадках, передбачених цим Кодексом, дозволу на поміщення товарів в

окремі митні режими.

5. Строк прийняття попередніх рішень з питань класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД та

надання дозволу на поміщення товарів в окремі митні режими становить 30 днів з дня

отримання органом доходів і зборів відповідного звернення. Цей строк може бути

продовжений керівником органу доходів і зборів або уповноваженою ним особою, але не

більше, ніж на 15 днів, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Попереднє

рішення про визначення країни походження товару приймається в строк, що не перевищує

150 днів з дня отримання органом доходів і зборів відповідного звернення за умови, що

декларантом або уповноваженою ним особою повідомлено всі необхідні для прийняття

такого рішення дані про товар.

6. Строк дії попереднього рішення становить три роки з дати його винесення, якщо факти

та умови (у тому числі правила визначення походження товарів), на основі яких було

прийнято це рішення, залишатимуться незмінними.

7. Орган доходів і зборів, який прийняв попереднє рішення, може його відкликати.

Попереднє рішення підлягає відкликанню, якщо воно:

1) було прийняте на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним

недостовірної інформації, та/або внаслідок ненадання підприємством всієї наявної у нього

інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на

характер цього рішення;

2) вступило в суперечність із законодавством України з питань державної митної справи

внаслідок змін в останньому;

3) прийняте з порушенням вимог цього Кодексу.

8. Якщо попереднє рішення відкликано органом доходів і зборів з причини, зазначеної у

пункті 1 частини сьомої цієї статті, декларант або уповноважена ним особа несе

http://yurist-online.org/

передбачену цим Кодексом та іншими законами України відповідальність за негативні

наслідки застосування такого рішення з моменту його прийняття.

9. Якщо попереднє рішення відкликано органом доходів і зборів з причин, зазначених у

пунктах 2 і 3 частини сьомої цієї статті, декларант або уповноважена ним особа не несе

відповідальності за негативні наслідки застосування такого рішення з моменту його

прийняття і до моменту його відкликання.

10. Попереднє рішення вважається відкликаним з дня прийняття рішення про його

відкликання. Письмове повідомлення про відкликання негайно направляється особі, за

зверненням якої воно було прийняте.

11. За необхідності внесення змін до попереднього рішення таке рішення відкликається, а

на його заміну приймається нове з обов'язковим посиланням у ньому на відкликане

рішення та зазначенням причин його відкликання. Нове попереднє рішення не пізніше

наступного робочого дня після його прийняття надсилається особі, за зверненням якої

було прийнято відкликане рішення.

12. Попередні рішення, за винятком інформації, що є конфіденційною відповідно до цього

Кодексу, є загальнодоступними та оприлюднюються центральним органом виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 4. Оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів,

їх посадових осіб та інших працівників і відповідальність за них

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 24. Право на оскарження

1. Кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і

зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями

або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

2. Предметом оскарження є:

1) рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають

рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної

справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи

юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні;

2) дії - вчинки посадових осіб та інших працівників органів доходів і зборів, пов'язані з

виконанням ними обов'язків, покладених на них відповідно до цього Кодексу та інших

актів законодавства України;

3) бездіяльність - невиконання органами доходів і зборів, їх посадовими особами та

іншими працівниками обов'язків, покладених на них відповідно до цього Кодексу та інших

актів законодавства України, або неприйняття ними рішень з питань, віднесених до їх

повноважень, протягом строку, визначеного законодавством.

http://yurist-online.org/

3. Правила цієї глави застосовуються у всіх випадках оскарження рішень, дій або

бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, крім

оскарження постанов по справах про порушення митних правил та випадків, коли законом

встановлено інший порядок оскарження зазначених рішень, дій чи бездіяльності.

4. У випадках, встановлених законом, із скаргами або заявами про захист прав, свобод чи

інтересів інших осіб мають право звертатися Уповноважений Верховної Ради України з

прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування,

громадяни та підприємства.

5. Оскарження податкових повідомлень-рішень органів доходів і зборів здійснюється у

порядку, встановленому Податковим кодексом України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 25. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів

доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників до посадових

осіб та органів вищого рівня

1. Посадовими особами вищого рівня стосовно посадових осіб та інших працівників

органів доходів і зборів є керівники цих органів.

2. Органами вищого рівня є:

1) щодо митних постів - митниці, структурними підрозділами яких є ці митні пости;

2) щодо митниць, спеціалізованих митних органів, митних організацій - центральний

орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

3) виключено.

3. Скарга на рішення, дії або бездіяльність посадової особи або іншого працівника органу

доходів і зборів (включаючи заступника керівника) подається керівникові цього органу,

організації.

4. Скарга на рішення, дії або бездіяльність керівника митного поста подається до митниці,

структурним підрозділом якої є цей митний пост.

5. Скарга на рішення, дії або бездіяльність керівника митниці, спеціалізованого митного

органу, митної організації подається до центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

6. Частину шосту виключено.

7. Виконання оскаржуваного рішення може бути зупинено повністю чи в певній частині

посадовою особою або органом, що розглядає скаргу. Посадова особа або орган, які

розглядають скаргу, зобов'язані надати особі, яка подала скаргу, належним чином

обґрунтовану письмову відповідь у визначений законом строк. Виконання оскаржуваного

податкового повідомлення-рішення здійснюється у порядку, передбаченому Податковим

кодексом України.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 26. Вимоги до форми та змісту скарг, строки їх подання, порядок і

строки їх розгляду

1. Вимоги до форми та змісту скарг громадян, строки їх подання, порядок і строки їх

розгляду, а також відповідальність за протиправні дії, пов'язані з поданням та розглядом

скарг, визначаються Законом України "Про звернення громадян".

2. Скарга підприємства повинна містити всі необхідні реквізити цього підприємства та

бути підписана керівником зазначеного підприємства або особою, яка виконує його

обов'язки. Якщо інше не передбачено законом, скарги підприємств подаються і

розглядаються у такому самому порядку і в ті самі строки, що й скарги громадян.

3. Скарга повинна містити конкретну інформацію про предмет оскарження і бути

належним чином аргументованою. У разі якщо особа при поданні скарги не може надати

відповідних доказів, такі докази можуть бути представлені пізніше, але в межах строку,

відведеного законом на розгляд скарги.

Стаття 27. Особливості задоволення скарг на рішення, дії або бездіяльність

органів доходів і зборів або їх посадових осіб

1. Якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або

їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок

державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних

коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги

повністю або частково в порядку, визначеному законом.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 28. Перевірка законності та обґрунтованості рішень, дій або

бездіяльності органів доходів і зборів або їх посадових осіб у порядку

контролю

1. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, має право в порядку контролю за діяльністю підпорядкованих

органів доходів і зборів або їх посадових осіб скасовувати або змінювати їхні неправомірні

рішення, а також вживати передбачених законом заходів за фактами неправомірних

рішень, дій або бездіяльності зазначених органів або осіб.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 29. Оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і

зборів або їх посадових осіб у судовому порядку

http://yurist-online.org/

1. Рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть

бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

2. Якщо рішення, дії або бездіяльність органу доходів і зборів або його посадової особи

одночасно оскаржуються до органу (посадової особи) вищого рівня та до суду і суд

відкриває провадження у справі, розгляд скарги органом (посадовою особою) вищого

рівня припиняється.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 30. Відповідальність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та

інших працівників

1. Посадові особи та інші працівники органів доходів і зборів, які прийняли неправомірні

рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність, у тому числі в особистих

корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну,

дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону.

2. Шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або

бездіяльністю органів доходів і зборів або їх посадових осіб чи інших працівників при

виконанні ними своїх службових (трудових) обов'язків, відшкодовується цими органами,

організаціями у порядку, визначеному законом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 5. Інформаційні технології та інформаційні ресурси у державній

митній справі

Стаття 31. Застосування інформаційних, телекомунікаційних та

інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення

1. Проведення передбачених цим Кодексом митного контролю та митного оформлення

товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється з використанням

інформаційних технологій, у тому числі заснованих на інформаційних,

телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, і засобів їх

забезпечення.

2. Впровадження інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-

телекомунікаційних систем здійснюється відповідно до міжнародних стандартів та

стандартів України. Під час їх впровадження органи доходів і зборів проводять

консультації з усіма безпосередньо заінтересованими сторонами.

3. У державній митній справі можуть застосовуватися інформаційні, телекомунікаційні та

інформаційно-телекомунікаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені

або придбані органами доходів і зборів.

4. Інформаційні, телекомунікаційні та інформаційно-телекомунікаційні системи і засоби їх

забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані органами доходів і зборів, є

державною власністю і закріплюються за відповідними органами доходів і зборів.

http://yurist-online.org/

5. Можливість використання для здійснення державної митної справи інформаційних,

телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення,

а також порядок і умови їх застосування визначаються центральним органом виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 32. Вимоги щодо відповідності національним стандартам

інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-

телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення

1. Відповідність національним стандартам інформаційних, телекомунікаційних та

інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення підтверджується

відповідно до законодавства.

Стаття 33. Інформаційні ресурси органів доходів і зборів

1. Інформаційні ресурси органів доходів і зборів складаються із відомостей, що містяться у

документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення

товарів, транспортних засобів, та інших документах.

2. Інформаційні ресурси органів доходів і зборів - це сукупність електронної інформації,

що включає електронні дані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах

органів доходів і зборів.

3. Необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів,

транспортних засобів комерційного призначення документи, подання яких органам

доходів і зборів передбачено цим Кодексом, надаються цим органам іншими органами

державної влади в електронній формі із застосуванням засобів електронного цифрового

підпису. Порядок інформаційного обміну між органами доходів і зборів та іншими

державними органами за допомогою електронних засобів передачі інформації

визначається Кабінетом Міністрів України.

4. Порядок використання інформаційних ресурсів, що знаходяться у віданні органів

доходів і зборів, визначається цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 34. Інформаційні, телекомунікаційні та інформаційно-

телекомунікаційні системи і засоби їх забезпечення, що

використовуються суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності

1. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, встановлює вимоги до інформаційних, телекомунікаційних та

інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення, що використовуються:

1) суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності при застосуванні спеціальних спрощених

процедур;

http://yurist-online.org/

2) утримувачами складів тимчасового зберігання, митних складів, митними брокерами,

іншими суб'єктами господарювання за їх бажанням для подання документів і відомостей,

передбачених цим Кодексом.

2. Використання для митних цілей зазначених систем допускається тільки після перевірки

їх відповідності встановленим стандартам (вимогам) та проведення консультацій за

участю всіх безпосередньо заінтересованих сторін. Перевірка організується центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

3. Органи доходів і зборів та суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності відповідно до

закону можуть обмінюватися будь-якою інформацією, обмін якою прямо не передбачений

законодавством України з питань державної митної справи, зокрема, з метою

налагодження співробітництва з питань ідентифікації та протидії ризикам. Такий обмін

може відбуватися на основі письмової угоди та передбачати доступ органів доходів і

зборів до електронних інформаційних систем суб'єкта господарювання. Будь-яка

інформація, що надається сторонами у ході співробітництва, є конфіденційною, якщо

сторони не домовилися про інше.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 35. Захист електронної інформації в інформаційних системах

органів доходів і зборів та суб'єктів, що беруть участь в

інформаційних відносинах

1. Захист електронної інформації в інформаційних системах органів доходів і зборів та

суб'єктів, що беруть участь в інформаційних відносинах, здійснюється в порядку,

визначеному законодавством.

2. Контроль за здійсненням захисту електронної інформації в інформаційних системах

органів доходів і зборів, а також за дотриманням правил користування засобами захисту

інформації здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування

та реалізує державну податкову і митну політику, та інші уповноважені державні органи.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ II

КРАЇНА ПОХОДЖЕННЯ ТОВАРУ

Глава 6. Країна походження товару та критерії достатньої переробки товару.

Документи про походження товару

Стаття 36. Визначення країни походження товару

1. Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що

переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо

переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у

статистиці зовнішньої торгівлі.

http://yurist-online.org/

2. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений

або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

3. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн,

регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення

походження товару.

4. Для цілей визначення країни походження товару не враховується походження енергії,

машин та інструментів, що використовуються для його виробництва або переробки.

5. Приладдя, запасні частини та інструменти, використовувані в машинах, пристроях,

агрегатах або транспортних засобах, вважаються такими, що походять з тієї самої країни,

що і ці машини, пристрої, агрегати або транспортні засоби, за умови їх ввезення та

продажу разом із зазначеними машинами, пристроями, агрегатами або транспортними

засобами і відповідності їх комплектації та кількості звичайно використовуваним

приладдю, запасним частинам та інструментам.

6. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які

при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння

(непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених

законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

7. Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного

походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів

України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

8. При існуванні встановлених правил прямого транспортування товарів із країни їхнього

походження дозволяється відступати від них у випадках, коли таке транспортування

неможливе в силу географічного положення та/або якщо товари знаходяться під митним

контролем у третіх країнах.

9. Особливості визначення країни походження товару, що ввозиться з територій

спеціальних (вільних) економічних зон, розташованих на території України,

встановлюються законом.

Стаття 37. Дотримання конфіденційності інформації при визначенні країни

походження товару

1. Інформація конфіденційного характеру або інформація, надана в конфіденційному

порядку для цілей визначення країни походження товару, не може бути розголошена без

спеціального дозволу особи чи уряду, які надали таку інформацію, крім випадків, коли це

необхідно для забезпечення розгляду справи в суді.

Стаття 38. Товари, повністю вироблені у даній країні

1. Товарами, повністю виробленими у даній країні, вважаються:

1) корисні копалини, добуті з надр цієї країни, в її територіальних водах або на її

морському дні;

2) продукція рослинного походження, вирощена або зібрана в цій країні;

http://yurist-online.org/

3) живі тварини, що народилися та вирощені в цій країні;

4) продукція, одержана від живих тварин у цій країні;

5) продукція, одержана в результаті мисливського або рибальського промислу в цій країні;

6) продукція морського рибальського промислу та інша продукція морського промислу,

одержана судном цієї країни або судном, що орендоване (зафрахтоване) цією країною;

7) продукція, одержана на борту переробного судна цієї країни виключно з продукції,

зазначеної у пункті 6 цієї статті;

8) продукція, одержана з морського дна або з морських надр за межами територіальних

вод цієї країни, за умови, що ця країна має виключне право на розробку цього морського

дна або цих морських надр;

9) брухт та відходи, одержані в результаті виробничих або інших операцій з переробки в

цій країні, а також вироби, що були у вжитку, зібрані в цій країні та придатні лише для

переробки на сировину (утилізації);

10) електроенергія, вироблена в цій країні;

11) товари, вироблені в цій країні виключно з продукції, зазначеної у пунктах 1 - 10 цієї

статті.

Стаття 39. Особливості визначення походження товарів, повністю

вироблених або достатньо перероблених у вільних митних зонах на

території України, під час випуску їх для вільного обігу на митній

території України

1. Товарами, повністю виробленими у вільних митних зонах на території України,

вважаються товари, визначені у статті 38 цього Кодексу.

2. Товари вважаються достатньо переробленими у вільних митних зонах, якщо:

1) товари, що декларуються, класифікуються в тарифній позиції іншій, ніж матеріали чи

вироби, що походять з третіх країн і були використані для їх виготовлення;

2) у вартості товарів, що декларуються, частка доданої вартості становить не менш як 50

відсотків.

3. Критерієм достатньої переробки наземних (дорожніх) транспортних засобів, що

класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 згідно з УКТ ЗЕД, є обов'язкове

виконання таких виробничих та технологічних операцій:

1) виготовлення кузова (кабіни) транспортного засобу, коли з окремих елементів, деталей

або вузлів методами нероз'ємного з'єднання виготовляється кузов (кабіна), призначений

для подальшого фарбування і складання. При цьому у процесі виготовлення кузова

(кабіни) складається в єдине ціле не менш як шість основних елементів кузова (кабіни),

серед яких повинні бути дах, боковина ліва, боковина права, підлога;

2) фарбування кузова (кабіни);

http://yurist-online.org/

3) спорядження кузова (кабіни);

4) складання транспортного засобу.

4. Не визнаються такими, що відповідають критерію достатньої переробки у вільних

митних зонах на території України, операції, визначені частиною шостою статті 40 цього

Кодексу.

Стаття 40. Критерії достатньої переробки товару

1. У разі якщо у виробництві товару беруть участь дві або більше країн, країною

походження товару вважається країна, в якій були здійснені останні операції з переробки,

достатні для того, щоб товар отримав основні характерні риси повністю виготовленого

товару, що відповідають критеріям достатньої переробки згідно з положеннями цієї статті.

2. Критеріями достатньої переробки є:

1) виконання виробничих або технологічних операцій, за результатами яких змінюється

класифікаційний код товару згідно з УКТ ЗЕД на рівні будь-якого з перших чотирьох

знаків;

2) зміна вартості товару в результаті його переробки, коли відсоткова частка вартості

використаних матеріалів або доданої вартості досягає фіксованої частки у вартості

кінцевого товару (правило адвалорної частки);

3) виконання виробничих та/або технологічних операцій, які в результаті переробки товару

не ведуть до зміни його класифікаційного коду згідно з УКТ ЗЕД або вартості згідно з

правилом адвалорної частки, але з дотриманням певних умов вважаються достатніми для

визнання товару походженням із тієї країни, де такі операції мали місце.

3. Критерії достатньої переробки, визначені в пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, для

конкретних товарів встановлюються та застосовуються у порядку, що визначається

Кабінетом Міністрів України.

4. Якщо стосовно конкретного товару такі критерії достатньої переробки, як правило

адвалорної частки та виконання виробничих і технологічних операцій, не встановлено, то

застосовується правило, згідно з яким товар вважається підданим достатній переробці,

якщо в результаті його переробки змінено класифікаційний код товару згідно з УКТ ЗЕД

на рівні будь-якого з перших чотирьох знаків.

5. У разі застосування правила адвалорної частки вартість товару, одержаного в результаті

переробки в цій країні, визначається на базі ціни франко-завод виробника товару. Вартість

складових цього товару, що походять з інших країн, визначається за їх митною вартістю, а

тих складових, походження яких не визначено, - за встановленою ціною першого їх

продажу в цій країні.

6. Незалежно від положень цієї статті не відповідають критерію достатньої переробки:

1) операції, пов'язані із забезпеченням збереження товарів під час зберігання чи

транспортування;

http://yurist-online.org/

2) операції щодо підготовки товарів до продажу та транспортування (роздрібнення партії,

формування відправлень, сортування, перепакування);

3) прості складальні операції - операції, які здійснюються шляхом складання виробів за

допомогою простого кріпильного матеріалу (гвинтів, гайок, болтів тощо) чи клепання,

склеювання або монтажу готових вузлів за допомогою зварювання (за винятком

виготовлення складних виробів шляхом зварювання), а також інші операції (регулювання,

контроль, заправка робочою рідиною тощо), необхідні у процесі складання і не пов'язані з

переробкою (обробкою) товарів, незалежно від кількості та складності таких операцій;

4) змішування товарів, які походять з різних країн, якщо характеристики кінцевої

продукції суттєво не відрізняються від характеристик товарів, що змішуються;

5) забій тварин;

6) комбінація двох чи більше вищезазначених операцій.

Стаття 41. Визначення країни походження товару, якщо товари

поставляються партіями

1. Товари у розібраному чи незібраному вигляді, що поставляються кількома партіями, у

разі якщо за виробничими чи транспортними умовами неможливе їх відвантаження однією

партією, а також у випадках, коли партія товару роздрібнена на кілька партій в результаті

помилки, повинні розглядатися за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи як

єдиний товар для цілей визначення країни походження товару.

2. Умовою застосування цього правила є:

1) попереднє повідомлення органу доходів і зборів про роздрібнення партії розібраного чи

незібраного товару на кілька партій із зазначенням причин такого роздрібнення, наявність

докладної специфікації кожної партії із зазначенням кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД,

вартості і країни походження товарів, що входять до кожної партії;

2) документальне підтвердження помилковості роздрібнення однієї партії товару на кілька

партій;

3) поставка всіх партій товарів з однієї країни одним постачальником;

4) митне оформлення всіх партій товарів в одному органі доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 42. Особливості визначення країни походження упаковки

1. Країна походження упаковки, в якій товар ввозиться на митну територію України,

вважається тією ж, що і країна походження самого товару, крім випадків, коли

законодавство України передбачає її окреме декларування для тарифних цілей. У таких

випадках країна походження упаковки визначається окремо від країни походження товару.

2. Для цілей визначення країни походження товару, у тому числі при застосуванні правила

адвалорної частки, у тих випадках, коли упаковка, в якій товар ввозиться на митну

http://yurist-online.org/

територію України, вважається походженням з тієї ж країни, що й сам товар, враховується

лише та упаковка, в якій товар звичайно реалізується у роздрібній торгівлі.

Глава 7. Підтвердження країни походження товару

Стаття 43. Документи, що підтверджують країну походження товару

1. Документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про

походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про

походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

2. Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом

подання оригіналів документів про походження товару.

3. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну

походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення,

якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого

компетентним органом у країні походження товару.

4. У разі втрати сертифіката приймається його офіційно завірений дублікат.

5. Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару,

засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними

повноваженнями.

6. Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару,

зроблена у зв'язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером

(постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-

якому іншому документі, який стосується товару.

7. Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що

товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та

виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

8. У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну

походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну

походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним

особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про

заявлену країну походження товару додаткові відомості.

9. Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в

товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах

(відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни

експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів,

інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження

товару.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 44. Порядок підтвердження країни походження товару

http://yurist-online.org/

1. Для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених

законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого

товару.

2. У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну

походження товару, подається обов'язково лише у разі, якщо це необхідно для

застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності,

кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що

здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи

багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що

здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров'я населення чи суспільного

порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що

товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон

України згідно із законодавством України.

3. У разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару

подається обов'язково:

1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені

Митним тарифом України;

2) на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти)

або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в

межах повноважень, визначених законами України "Про захист національного

товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного товаровиробника

від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в

Україну", "Про зовнішньоекономічну діяльність";

3) якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на

обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

4. Документи, які підтверджують країну походження товару, не вимагаються у разі, якщо:

1) товари, що переміщуються через митний кордон України, не підлягають письмовому

декларуванню відповідно до цього Кодексу;

2) товари ввозяться громадянами та оподатковуються за єдиною ставкою мита відповідно

до розділу XII цього Кодексу;

3) товари ввозяться на митну територію України в режимі тимчасового ввезення з

умовним повним звільненням від оподаткування;

4) товари переміщуються митною територією України в режимі транзиту;

5) це передбачено міжнародним договором, згоду на обов'язковість якого надано

Верховною Радою України;

6) через митний кордон України переміщуються зразки флори, фауни, ґрунтів, каміння

тощо для наукових досліджень, відібрані на об'єктах України, які розташовані в полярних

регіонах або на островах у нейтральних водах Світового океану, що знаходяться у сфері

наукових інтересів України.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 45. Перевірка документів, що підтверджують країну походження

товару

1. У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи

достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну

походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що

видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження

товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи

надання додаткових відомостей.

2. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави

для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання

на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу

необхідну інформацію.

3. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі

необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки.

4. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання

документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв'язку

з кримінальним провадженням.

5. У випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з

відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином

оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових

відомостей.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 46. Видача сертифікатів про походження товару з України

1. У разі вивезення товарів з митної території України сертифікат про походження товару з

України в тих випадках, коли він необхідний і це відображено у національних правилах

країни ввезення чи передбачено міжнародними договорами України, укладеними у

встановленому законом порядку, видається органом або організацією, уповноваженими на

це відповідно до закону.

2. Органи, які видали сертифікат про походження товару з України, зобов'язані зберігати

його копію та інші документи, на підставі яких засвідчено походження цього товару з

України, не менше 1095 днів від дня його видачі.

Стаття 47. Верифікація (перевірка достовірності) сертифікатів про

походження товару з України

http://yurist-online.org/

1. Верифікація (перевірка достовірності) сертифікатів про походження товару з України

здійснюється органами доходів і зборів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів

України.

2. Органи та/або організації, уповноважені видавати сертифікати про походження товару з

України, зобов'язані за запитом органів доходів і зборів безоплатно надавати їм

інформацію, пов'язану з видачею таких сертифікатів і необхідну для здійснення їх

верифікації.

3. З метою встановлення достовірності даних, зазначених у сертифікаті про походження

товару з України, органи доходів і зборів можуть затребувати та отримувати у підприємств

- виробників товарів або підприємств, які одержали від уповноваженого органу сертифікат

про походження товару з України, документацію, необхідну для перевірки даних,

зазначених у такому сертифікаті, а також здійснювати у порядку, встановленому законом,

безпосередньо на підприємствах перевірку виробництва товарів та первинної

документації, пов'язаної з таким виробництвом.

4. З метою встановлення достовірності даних, зазначених у сертифікаті про походження

товару з України, органи доходів і зборів можуть у порядку, встановленому цим кодексом,

проводити дослідження (аналіз, експертизу) проб (зразків) такого товару.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 48. Підстави для відмови у випуску товару

1. Орган доходів і зборів відмовляє у випуску товару, якщо цей товар походить з країни,

товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із

законодавством України.

2. Товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються органом доходів і

зборів у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за

повними ставками Митного тарифу України.

3. У разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких

застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або

додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території

України за умови сплати особливих видів мита.

4. До товарів застосовується (відновлюється) режим найбільшого сприяння за умови

одержання органом доходів і зборів не пізніше ніж через 365 днів від дня здійснення

митного оформлення цих товарів належним чином оформленого відповідного документа

про їх походження.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 28.12.2014 р. N 74-VIII)

Розділ III

МИТНА ВАРТІСТЬ ТОВАРІВ ТА МЕТОДИ ЇЇ ВИЗНАЧЕННЯ

Глава 8. Загальні положення щодо митної вартості

http://yurist-online.org/

Стаття 49. Митна вартість товарів

1. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість

товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично

сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 50. Цілі використання відомостей про митну вартість товарів

1. Відомості про митну вартість товарів використовуються для:

1) нарахування митних платежів;

2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності

України;

3) ведення митної статистики;

4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної

перевірки.

Стаття 51. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через

митний кордон України

1. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається

декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

2. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до

митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

3. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у

митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з

положеннями статей 65, 66 цього Кодексу.

4. Під час визначення митної вартості носіїв інформації, які імпортуються, що містять

програмне забезпечення для обладнання з обробки даних, ураховується лише вартість

носія інформації за умови виділення з ціни, що була фактично сплачена або підлягає

сплаті за оцінювані товари, вартості програмного забезпечення та/або вартості носія.

Відомості щодо вартості програмного забезпечення та/або вартості носія повинні

базуватися на документально підтверджених даних.

При цьому слід ураховувати, що:

1) термін "носій інформації" не стосується інтегральних мікросхем, напівпровідників та

інших подібних пристроїв чи виробів, в які інкорпоровані такі інтегральні мікросхеми чи

пристрої;

2) термін "програмне забезпечення" не стосується звукових, кіно- та відеозаписів.

5. Проценти, що нараховуються за фінансовими угодами (наприклад, угодою фінансового

лізингу), які укладені покупцем і стосуються купівлі імпортованих товарів, не будуть

розглядатися як частина митної вартості за умови, що:

http://yurist-online.org/

1) проценти виділені з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари;

2) положення щодо фінансування укладені у письмовій формі;

3) покупець може продемонструвати, що:

а) такі товари фактично продані за ціною, задекларованою як ціна, що була фактично

сплачена або підлягає сплаті;

б) процентна ставка не перевищує рівня ставок, які звичайно застосовуються в країні, де і

коли таке фінансування було надане.

Ці положення застосовуються незалежно від того, чи було фінансування надане саме

продавцем, банком або іншою фізичною чи юридичною особою. Вони також

застосовуватимуться, якщо товари оцінюватимуться за методом іншим, ніж метод за ціною

договору (контракту).

6. У випадках, встановлених цим Кодексом, митна вартість товарів може бути визначена

до перетину товаром митного кордону України.

Стаття 52. Заявлення митної вартості товарів

1. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним

особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього

Кодексу та цією главою.

2. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару,

зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами

консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості,

які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що

піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням

органу доходів і зборів додаткової інформації.

3. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають

право:

1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення

інформації;

2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови

сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

http://yurist-online.org/

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів

про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з

митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і

зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних

платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до

розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до

частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за

власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і

зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу

доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього

Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості

оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після

випуску товарів;

6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і

зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично

сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів

надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може

бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів

надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості,

застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для

здійснення такого коригування.

4. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що

переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту,

органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною

декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів

документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

5. Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари,

додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не

включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари,

виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов'язані між собою.

http://yurist-online.org/

6. В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням

декларанта або уповноваженої ним особи.

7. Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених

частиною п'ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не

перевищує 5000 євро.

8. У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної

вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови

зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості

товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

9. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для

митних цілей.

10. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

11. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в

режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів

шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості

та про документи, що його підтверджують.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 53. Документи, що подаються декларантом для підтвердження

заявленої митної вартості

1. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант

подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість

товарів і обраний метод її визначення.

2. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і

шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення

складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки

до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-

продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного

товару;

http://yurist-online.org/

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість

товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на

транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості

про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять

відомості про вартість страхування.

3. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності,

наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові

значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично

сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на

письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати

(за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою,

контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі

здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов

договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є

умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими

експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару

або сировини.

4. У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий

взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість,

декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім

документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі

документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються

відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на

території України;

http://yurist-online.org/

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними

та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

5. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші

документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

6. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові

наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 54. Контроль правильності визначення митної вартості товарів

1. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом

доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом

перевірки числового значення заявленої митної вартості.

2. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за

ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України

відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і

зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень

щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

3. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів

орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою

митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень

статті 55 цього Кодексу.

4. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної

вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної

вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості,

наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують

числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була

фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини,

за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку

і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а

також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови

сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

http://yurist-online.org/

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів

про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з

митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і

зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних

платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до

розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до

частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

5. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної

вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку,

поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або

уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та

відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної

вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної

вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки

правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання

відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

6. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою

декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності

обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про

митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної

вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком

та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу,

або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення

складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена

або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу

визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної

інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної

вартості.

http://yurist-online.org/

7. У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може

аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну

вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена

декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною

автоматично.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 55. Коригування митної вартості товарів

1. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну

територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і

зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної

вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у

випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено

неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно

визначено митну вартість товарів.

2. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної

вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути

визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових

митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших

умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у

правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування

митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною

третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана

органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом

доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що

декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів

про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з

митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і

зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних

платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до

http://yurist-online.org/

розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до

частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування

заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або

до суду.

3. Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

4. Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового

рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа

може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною

другою статті 263 цього Кодексу.

5. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою

обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка

наявна в органі доходів і зборів.

6. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

7. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів

і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за

зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються,

у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів,

визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці

між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною

декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою

згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання

гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може

перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

8. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може

надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним

митної вартості товарів, що декларуються.

9. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів

орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з

дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та

скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану

відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У

такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або

реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

10. Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті,

не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням

додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою

митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів

скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія

повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

http://yurist-online.org/

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 56. Додержання вимог щодо конфіденційності інформації, що

стосується митної вартості товарів

1. Інформація, що стосується митної вартості товарів, які переміщуються через митний

кордон України, не може без спеціального дозволу особи чи органу, які подають таку

інформацію, розголошуватися або передаватися третім особам, включаючи інші органи

державної влади, крім подання її в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими

законами України.

Глава 9. Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на

митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та

порядок їх застосування

Стаття 57. Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на

митну територію України відповідно до митного режиму імпорту

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного

режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість

операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну

територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною

договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не

може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього

Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом

доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями

статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та

декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови

додержання вимог щодо її конфіденційності.

http://yurist-online.org/

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59

і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні

або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем

покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно

до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не

може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть

застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним

особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість

визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього

Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 58. Метод визначення митної вартості за ціною договору

(контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)

1. Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які

ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту,

застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних

товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені

повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження,

які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або

використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо

тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої

цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи,

однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

2. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів,

які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою

ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і

http://yurist-online.org/

достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою

при її обчисленні.

3. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом,

застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього

Кодексу.

4. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до

митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари,

якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням

положень частини десятої цієї статті.

5. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів,

які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або

на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для

виконання зобов'язань продавця.

6. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого

платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

7. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але

не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за

допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

8. Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни

оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не

пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони

не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією

статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально

та піддаються обчисленню.

9. Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що

підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

10. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає

сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони

не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою

покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів

за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для

митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із

пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони

поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами

http://yurist-online.org/

для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних

товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає

сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які

увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі

виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали,

паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення,

ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для

виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець

повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів,

якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає

сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та

художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші

об'єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні

додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається

Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що

оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка

прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця

ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх

транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію

України;

7) витрати на страхування цих товарів.

11. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає

сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій

статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови

виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари,

що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

http://yurist-online.org/

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну

допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка,

машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

12. Той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може

бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках

необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що

взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

13. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій

цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати

декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив

мав місце.

14. У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що

взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну

оцінюваних товарів.

15. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і

покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

16. Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов'язаними між собою у випадках,

зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і

торгівлі 1994 року.

17. Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи

одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов'язаними для

цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у

статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994

року.

18. При продажу товарів між пов'язаними особами вартість операції береться за основу

для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант

покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка

здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами:

1) вартості операції при продажу непов'язаним покупцям ідентичних або подібних

(аналогічних) товарів для експорту в Україну;

2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з

положеннями статті 62 цього Кодексу;

3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з

положеннями статті 63 цього Кодексу.

19. У разі здійснення вищезазначених порівнянь враховується наявна у органу доходів і

зборів або подана декларантом чи уповноваженою ним особою інформація щодо різниці в

комерційних рівнях продажу, кількісних показниках, елементах і витратах, зазначених у

http://yurist-online.org/

частині десятій цієї статті, та витратах, які понесені продавцем при продажу, коли

продавець і покупець не пов'язані між собою, і не понесені продавцем при продажу, коли

продавець і покупець пов'язані між собою.

20. Порівняння з вартістю операцій, зазначених у пунктах 1 - 3 частини вісімнадцятої цієї

статті, здійснюється за ініціативою декларанта або уповноваженої ним особи. Вартість

цих операцій не може використовуватися замість вартості операцій з оцінюваними

товарами.

21. Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути

об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

22. Право на автоматичне застосування методу визначення митної вартості за ціною

договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), мають

уповноважені економічні оператори.

Для підтвердження у таких випадках заявлених відомостей про митну вартість товарів у

порядку, визначеному цим Кодексом, подаються лише:

1) декларація митної вартості (у випадках, встановлених статтею 52 цього Кодексу);

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа;

4) банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або

бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити,

необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

5) документи для підтвердження витрат на ввезення та страхування, якщо за умовами

поставки такі витрати не включено у вартість товару.

23. У випадках, передбачених частиною двадцять другою цієї статті, контроль

правильності визначення митної вартості здійснюється виключно після завершення

митного оформлення та пропуску товарів через митний кордон України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 59. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо

ідентичних товарів

1. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з

положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість

операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час

експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально

наближеним до нього.

2. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята

органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов,

зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма

ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

http://yurist-online.org/

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

3. Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів

як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

4. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної

вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же

комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

5. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними

товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях.

При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того,

чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при

здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

6. У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58 цього

Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування

значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними

ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

7. У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість

договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів

використовується найменша така вартість.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 60. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо

подібних (аналогічних) товарів

1. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з

положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом

доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на

експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або

є максимально наближеним до нього.

2. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма

ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки

чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються

комерційно взаємозамінними.

3. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів,

наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

http://yurist-online.org/

4. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення

митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же

комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

5. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з

подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на

інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених

розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості.

Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути

документально підтверджена.

6. У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58 цього

Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування

значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними

подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах

транспортування.

7. У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість

договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості

оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 61. Застереження щодо умов застосування методів визначення

митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів та

за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів

1. Товари не вважаються ідентичними або подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо

вони не вироблені в тій же країні, що і товари, які оцінюються.

2. Товари, виготовлені не виробником оцінюваних товарів, а іншою особою, беруться до

уваги лише у разі, якщо немає ні ідентичних, ні подібних (аналогічних) товарів,

виготовлених особою - виробником товарів, що оцінюються.

3. Товари не вважаються ідентичними чи подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо їх

проектування, дослідно-конструкторські роботи, художнє оформлення, дизайн, ескізи,

креслення, а також інші аналогічні роботи виконані в Україні.

Стаття 62. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості

1. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до

положень статей 58 - 61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з

положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу

декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті

63 цього Кодексу може бути зворотною.

2. У разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються

(відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної

вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані

або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України

у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов'язаною з продавцем особою,

http://yurist-online.org/

одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови

вирахування, якщо вони можуть бути виділені, таких компонентів:

1) витрат на виплату комісійних, що звичайно сплачуються або підлягають сплаті, чи

звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття

загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та

виду. Товарами одного класу та виду є товари, які підпадають під групу або спектр товарів,

що виробляються конкретною галуззю чи сектором промисловості та включають ідентичні

або подібні (аналогічні) товари. Термін "товари того ж класу або виду" включає товари,

імпортовані з тієї ж країни, що й оцінювані товари, а також товари, імпортовані з інших

країн.

Сума прибутку та загальних витрат, до яких належать прямі та непрямі витрати, пов'язані

із збутом зазначених товарів, повинна братися в цілому. Числове значення витрат для цілей

вирахування цієї суми визначається на основі інформації, поданої декларантом або

уповноваженою ним особою, якщо тільки ця інформація не є несумісною з даними,

одержаними при продажу в Україні ввезених (імпортованих) товарів того ж класу або

виду. У разі якщо інформація, надана декларантом або уповноваженою ним особою, є

несумісною з такими даними, сума для обчислення прибутку та загальних витрат може

ґрунтуватися на іншій відповідній інформації, а не тій, що надана декларантом або

уповноваженою ним особою.

При визначенні комісійних або звичайних прибутків та загальних витрат віднесення

товарів до "товарів того ж класу або виду" повинно здійснюватися у кожному конкретному

випадку з посиланням на відповідні обставини;

2) звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження,

транспортування, страхування, та інших пов'язаних з такими операціями витрат;

3) сум податків, що підлягають сплаті в Україні у зв'язку з ввезенням (імпортом) чи

продажем (відчуженням) товарів.

3. У разі якщо ні оцінювані, ні ідентичні чи подібні (аналогічні) товари не продаються в

Україні одночасно або в час, максимально наближений до дати ввезення оцінюваних

товарів в Україну, митна вартість таких товарів визначається на основі ціни одиниці

товару, за якою відповідно оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) з оцінюваними

товари продаються в Україні в кількості, достатній для встановлення ціни за одиницю

такого товару, у такому ж стані, в якому вони були ввезені, на найбільш ранню дату після

ввезення товарів, які оцінюються, але до сплину 90-денного строку.

4. У разі відсутності випадків продажу оцінюваних, ідентичних чи подібних (аналогічних)

товарів у такому ж стані, в якому вони перебували на день ввезення в Україну, на вимогу

декларанта або уповноваженої ним особи митна вартість таких товарів визначається на

основі ціни одиниці товару, за якою зазначені товари продаються в Україні після

подальшої обробки (переробки) найбільшою партією особам, не пов'язаним з особами, у

яких вони купують такі товари. При цьому робляться відповідні поправки на вартість,

додану такою обробкою (переробкою), та вирахування, передбачені пунктами 1 - 3 частини

другої цієї статті.

5. Вирахування вартості, доданої подальшою обробкою (переробкою), повинні

ґрунтуватися на даних, які є об'єктивними, підтверджуються документально, піддаються

http://yurist-online.org/

обчисленню та належать до вартості такої роботи. За основу для обчислень беруться

прийняті промислові формули, рецепти, методи будівництва та інша галузева практика.

6. Положення частини четвертої цієї статті не застосовуються у разі, якщо:

1) у результаті подальшої обробки ввезені товари втрачають свою ідентичність, крім

випадків, коли, незважаючи на втрату ідентичності ввезених товарів, величина вартості,

доданої обробкою, може бути точно визначена;

2) ввезені товари зберігають свою ідентичність, але становлять настільки незначний

відсоток продажу їх в Україні, що використання цього методу оцінювання буде

невиправданим.

7. Можливість застосування положень частини четвертої цієї статті визначається в

кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин.

Стаття 63. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання

вартості (обчислена вартість)

1. Для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена

вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його

імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум:

1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних

товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за

умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку,

які застосовуються в країні, де ці товари виробляються;

2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається

при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються

виробниками у країні експорту для експорту в Україну;

3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або

виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх

транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію

України, витрат на страхування цих товарів.

2. Посадова особа органу доходів і зборів не може вимагати або примушувати будь-яку

особу, яка не є резидентом, надавати для вивчення або дозволяти доступ до будь-якого

рахунка чи інших записів для цілей визначення обчисленої вартості. Інформація, подана

виробником товарів для цілей визначення митної вартості згідно з положеннями цієї

статті, може бути перевірена в країні - виробникові товарів уповноваженими органами

України за згодою виробника і за умови повідомлення заздалегідь уряду країни -

виробника товарів та за відсутності заперечень проти такої перевірки.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 64. Резервний метод

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного

використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість

http://yurist-online.org/

оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам

України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з

тарифів і торгівлі (GATT).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на

раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на

підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних

вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або

подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта

або уповноваженої ним особи зобов'язаний письмово поінформувати їх про митну

вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому

метод.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 10. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через

митний кордон України в митних режимах, відмінних від митного

режиму імпорту

Стаття 65. Порядок визначення митної вартості товарів, що ввозяться на

митну територію України відповідно до митних режимів, відмінних

від митного режиму імпорту

1. Митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів,

відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-

проформі. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України

та поміщуються в митні режими, відмінні від режиму імпорту (крім митного режиму

транзиту) зі справлянням митних платежів, здійснюється відповідно до глави 9 цього

Кодексу.

http://yurist-online.org/

2. При зміні митного режиму митна вартість, визначена при першому поміщенні товару в

митний режим, підлягає заміні митною вартістю, визначеною відповідно до наступного

митного режиму.

Стаття 66. Порядок визначення митної вартості товарів, що вивозяться за

межі митної території України

1. Митною вартістю товарів, що вивозяться за межі митної території України, є ціна

товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.

2. Митна вартість товарів, що вивозяться за межі митної території України, визначається

при поміщенні цих товарів уперше в митний режим з наступним фактичним

переміщенням їх через митний кордон України. При зміні митного режиму під час

знаходження товарів за межами митної території України митною вартістю товарів є митна

вартість, визначена на день прийняття органом доходів і зборів митної декларації при їх

першому поміщенні в митний режим.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ IV

УКРАЇНСЬКА КЛАСИФІКАЦІЯ ТОВАРІВ

ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ

Глава 11. Ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної

діяльності, її структура та класифікація товарів

Стаття 67. Структура та застосування Української класифікації товарів

зовнішньоекономічної діяльності

1. Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД)

складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та

затверджується законом про Митний тариф України.

2. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями,

товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з

Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

3. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев'ятий та

десятий знаки цифрового коду.

4. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає

код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції

(перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять

знаків).

Стаття 68. Ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної

діяльності

http://yurist-online.org/

1. Ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому

Кабінетом Міністрів України.

2. Ведення УКТ ЗЕД передбачає:

1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування

товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою

митною організацією;

2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД;

3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру;

4) забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил

класифікації товарів;

5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних

випадках;

6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування;

7) своєчасне ознайомлення суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та

інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про

застосування УКТ ЗЕД;

8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 69. Класифікація товарів

1. Товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів

визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

2. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів,

поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

3. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним

особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених

ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або

техніко-технологічну документацію на них.

4. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення

правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати

такі товари.

5. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі

контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду

товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких

потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

http://yurist-online.org/

6. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у

зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів

виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих

товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних

документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником

всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що

суттєво вплинуло на характер цього рішення.

7. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є

обов'язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку.

У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або

уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня

відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

8. Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з

УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ V

МИТНІ РЕЖИМИ

Глава 12. Загальні положення щодо митних режимів

Стаття 70. Види митних режимів

1. З метою застосування законодавства України з питань державної митної справи

запроваджуються такі митні режими:

1) імпорт (випуск для вільного обігу);

2) реімпорт;

3) експорт (остаточне вивезення);

4) реекспорт;

5) транзит;

6) тимчасове ввезення;

7) тимчасове вивезення;

8) митний склад;

9) вільна митна зона;

10) безмитна торгівля;

11) переробка на митній території;

http://yurist-online.org/

12) переробка за межами митної території;

13) знищення або руйнування;

14) відмова на користь держави.

2. Митні режими встановлюються виключно цим Кодексом.

Стаття 71. Вибір та зміна митного режиму

1. Декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з

дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

2. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання

митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

3. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний

декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів

тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених

відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Стаття 72. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим

1. За митним статусом товари поділяються на українські та іноземні.

2. Усі товари на митній території України (за винятком територій вільних митних зон)

вважаються такими, що мають статус українських товарів, якщо відповідно до цього

Кодексу не встановлено, що такі товари не є українськими.

Стаття 73. Регулювання питань, пов'язаних із митним режимом

1. Умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у

відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів

тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються

цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань державної митної справи

та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

2. Питання, пов'язані з виконанням необхідних митних формальностей та здійсненням

митного контролю товарів, поміщених у відповідний митний режим, регулюються цим

Кодексом.

Глава 13. Імпорт (випуск для вільного обігу)

Стаття 74. Митний режим імпорту (випуску для вільного обігу)

1. Імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні

товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих

товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного

обігу на митній території України.

Стаття 75. Умови поміщення товарів у митний режим імпорту

http://yurist-online.org/

1. Митний режим імпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну

територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в

інший митний режим, а також до продуктів переробки товарів, поміщених у митний

режим переробки на митній території.

2. Законодавством України з питань державної митної справи можуть бути визначені

документи, які використовуються для декларування товарів у митний режим імпорту

замість митної декларації.

3. Для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання

вимог митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари;

2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під

час ввезення на митну територію України в режимі імпорту;

3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

4. Якщо іноземні товари після ввезення їх на митну територію України були пошкоджені

або втрачені внаслідок аварії чи дії обставин непереборної сили або внаслідок

протиправних дій третіх осіб, що підтверджується документально, за рішенням

декларанта вони можуть бути заявлені органу доходів і зборів у митний режим імпорту в

пошкодженому стані чи у фактичній кількості з додержанням щодо них встановлених

відповідно до закону заходів тарифного та нетарифного регулювання

зовнішньоекономічної діяльності. У разі втрати товарів після ввезення їх на митну

територію України внаслідок протиправних дій третіх осіб митні платежі, встановлені на

імпорт таких товарів, підлягають сплаті в повному обсязі у порядку, встановленому цим

Кодексом. За рішенням декларанта або уповноваженої ним особи допускається поміщення

пошкоджених товарів в інші митні режими.

5. У разі встановлення відповідно до закону заборон чи обмежень щодо ввезення на митну

територію України відповідних товарів такі товари, випущені у вільний обіг на митній

території України за попередніми, тимчасовими або періодичними митними деклараціями,

підлягають поміщенню у митний режим імпорту відповідно до умов, які діяли на момент

їх випуску у вільний обіг.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 76. Митний статус товарів, поміщених у митний режим імпорту

1. Товари, поміщені у митний режим імпорту, набувають статусу українських товарів.

2. Підтвердженням українського статусу товарів, зазначених у частині першій цієї статті, є

митна декларація, за якою ці товари випущено у вільний обіг.

Глава 14. Реімпорт

Стаття 77. Митний режим реімпорту

http://yurist-online.org/

1. Реімпорт - це митний режим, відповідно до якого товари, що були вивезені або

оформлені для вивезення за межі митної території України, випускаються у вільний обіг

на митній території України зі звільненням від сплати митних платежів, встановлених

законами України на імпорт цих товарів, та без застосування заходів нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Стаття 78. Умови поміщення товарів у митний режим реімпорту

1. Митний режим реімпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну

територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в

інший митний режим.

2. У митний режим реімпорту можуть бути поміщені товари, які:

1) були вивезені за межі митної території України у митному режимі тимчасового

вивезення та ввозяться на цю територію до завершення строку дії цього митного режиму у

тому самому стані, в якому вони були вивезені, крім природних змін їх якісних та/або

кількісних характеристик за нормальних умов транспортування та зберігання, а також

змін, що допускаються у разі використання таких товарів у митному режимі тимчасового

вивезення;

2) були вивезені за межі митної території України у митному режимі переробки за межами

митної території та ввозяться на цю територію до завершення строку дії цього митного

режиму у тому самому стані, в якому вони були вивезені, крім природних змін їх якісних

та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування та зберігання;

3) були поміщені у митний режим експорту (остаточного вивезення) і повертаються особі,

яка їх експортувала, у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) умов

зовнішньоекономічного договору, згідно з яким ці товари поміщувалися у митний режим

експорту, або з інших обставин, що перешкоджають виконанню цього договору, якщо ці

товари:

а) повертаються на митну територію України у строк, що не перевищує шести місяців з

дати вивезення їх за межі цієї території у митному режимі експорту;

б) перебувають у такому самому стані, в якому вони оформлені у митний режим експорту,

крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов

транспортування, зберігання та використання (експлуатації), внаслідок якого були

виявлені недоліки, що спричинили реімпорт товарів.

3. Товари, зазначені в частині другій цієї статті, можуть бути також поміщені у митний

режим реімпорту у разі, якщо:

1) під час перебування таких товарів за межами митної території України вони піддавалися

операціям, необхідним для їх збереження, а також технічному обслуговуванню чи ремонту,

необхідність у яких виникла під час перебування за межами митної території України;

2) стан таких товарів змінився внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за

умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили в порядку,

встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику;

http://yurist-online.org/

3) у митний режим реімпорту поміщується лише частина товарів, раніше випущених для

вивезення за межі митної території України.

4. Для поміщення товарів у митний режим реімпорту особа, на яку покладається обов'язок

щодо дотримання вимог митного режиму, повинна:

1) ввезти товари на митну територію України не пізніше, ніж у встановлений

законодавством строк після їх вивезення за межі митної території України;

2) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів у митному режимі

реімпорту, документи на такі товари;

3) надати органу доходів і зборів документи та відомості, необхідні для ідентифікації

товарів, що реімпортуються.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 79. Окремі положення щодо застосування митного режиму

реімпорту

1. Застосування митного режиму реімпорту можливе за умови можливості ідентифікації

органом доходів і зборів товарів, заявлених у цей митний режим, як таких, що були раніше

випущені за межі митної території України.

2. До товарів, що вивозяться за межі митної території України з наміром подальшого

реімпорту, засоби забезпечення ідентифікації можуть бути застосовані в момент їх

випуску.

3. Для забезпечення ідентифікації товарів, що реімпортуються, можуть застосовуватися

засоби, передбачені частинами другою і третьою статті 326 цього Кодексу.

4. Не вимагається застосування засобів забезпечення ідентифікації до тари, піддонів та

інших подібних товарів, що не мають індивідуальних ідентифікаційних ознак.

5. Реімпорт товарів, поміщених у митний режим експорту, згідно з пунктом 3 частини

другої статті 78 цього Кодексу може бути здійснений експортером цих товарів або його

правонаступником.

6. В інших випадках дозволяється застосування митного режиму реімпорту при ввезенні

на митну територію України товарів іншою особою, ніж та, що їх вивезла, якщо це

виправдано обставинами.

7. Декларування товарів у митний режим реімпорту може здійснюватися у будь-якому

органі доходів і зборів.

8. Замість митної декларації для декларування у митний режим реімпорту упаковок,

контейнерів, піддонів та транспортних засобів комерційного призначення

використовуються документи, що підтверджують попереднє вивезення зазначених товарів

за межі митної території України.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 80. Митний статус товарів, поміщених у митний режим реімпорту

1. Українські товари, поміщені у митний режим реімпорту, зберігають статус українських

товарів.

2. Іноземні товари, що реімпортуються згідно з пунктом 3 частини другої статті 78 цього

Кодексу, після поміщення у митний режим реімпорту набувають статусу українських

товарів.

3. Підтвердженням українського статусу товарів, зазначених у частині другій цієї статті, є

митна декларація, за якою ці товари випущено у вільний обіг.

Стаття 81. Повернення сум вивізного мита при реімпорті товарів

1. Після поміщення у митний режим реімпорту товарів згідно з пунктом 3 частини другої

статті 78 цього Кодексу суми вивізного мита, сплачені при експорті цих товарів,

повертаються особам, які їх сплачували, або їх правонаступникам, у порядку,

передбаченому цим Кодексом. Акцизний податок і податок на додану вартість при

поміщенні товарів згідно з пунктом 3 частини другої статті 78 цього Кодексу у митний

режим реімпорту справляються відповідно до Податкового кодексу України.

Глава 15. Експорт

Стаття 82. Митний режим експорту

1. Експорт (остаточне вивезення) - це митний режим, відповідно до якого українські

товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без

зобов'язань щодо їх зворотного ввезення.

Стаття 83. Умови поміщення товарів у митний режим експорту

1. Митний режим експорту може бути застосований до товарів, що призначені для

вивезення за межі митної території України, та до товарів, що вже вивезені за межі цієї

території та перебувають під митним контролем, за винятком товарів, заборонених до

поміщення у цей митний режим відповідно до законодавства.

2. Для поміщення товарів у митний режим експорту особа, на яку покладається

дотримання вимог митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів у митному режимі експорту,

документи на такі товари;

2) сплатити митні платежі, якими відповідно до закону обкладаються товари під час

вивезення за межі митної території України у митному режимі експорту;

3) виконати вимоги щодо застосування передбачених законом заходів нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

http://yurist-online.org/

4) у випадках, встановлених законодавством, подати органу доходів і зборів дозвіл на

проведення зовнішньоекономічної операції з вивезення товарів у третю країну

(реекспорт).

3. Органи доходів і зборів не вимагають обов'язкового підтвердження прибуття товарів, що

експортуються, у пункт призначення за межами митної території України.

4. У разі встановлення актами законодавства заборон чи обмежень щодо вивезення

відповідних товарів за межі митної території України товари, що:

1) поміщені в митний режим експорту, випускаються за межі митної території України

відповідно до умов, що діяли на момент поміщення цих товарів у зазначений митний

режим;

2) фактично випущені за межі митної території України за періодичними митними

деклараціями, підлягають поміщенню у митний режим експорту відповідно до умов, що

діяли на момент фактичного вивезення цих товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 84. Митний статус товарів, поміщених у режим експорту

1. Товари, поміщені у митний режим експорту, втрачають статус українських товарів з

моменту їх фактичного вивезення за межі митної території України.

2. Товари, що знаходяться за межами митної території України, втрачають статус

українських товарів з моменту поміщення їх у митний режим експорту.

Глава 16. Реекспорт

Стаття 85. Митний режим реекспорту

1. Реекспорт - це митний режим, відповідно до якого товари, що були раніше ввезені на

митну територію України або на територію вільної митної зони, вивозяться за межі митної

території України без сплати вивізного мита та без застосування заходів нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Стаття 86. Умови поміщення товарів у митний режим реекспорту

1. Митний режим реекспорту може бути застосований до товарів, які при ввезенні на

митну територію України мали статус іноземних та:

1) після ввезення на митну територію України перебували під митним контролем та не

були поміщені у митний режим (у тому числі у зв'язку з обмеженнями чи заборонами

щодо ввезення таких товарів на митну територію України);

2) були поміщені у митний режим тимчасового ввезення та вивозяться за межі митної

території України у тому самому стані, в якому вони були ввезені на митну територію

України, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних

умов транспортування та зберігання, а також змін, що допускаються у разі використання

таких товарів у митному режимі тимчасового ввезення;

http://yurist-online.org/

3) були поміщені у митний режим переробки на митній території та вивозяться за межі

митної території України у тому самому стані, в якому вони були ввезені на митну

територію України, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за

нормальних умов транспортування та зберігання, або у вигляді продуктів їх переробки;

4) були поміщені у митний режим митного складу та вивозяться за межі митної території

України у тому самому стані, в якому вони були ввезені на митну територію України, крім

природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов

транспортування та зберігання;

5) були поміщені у митний режим імпорту і повертаються нерезиденту - стороні

зовнішньоекономічного договору, згідно з яким ці товари поміщувалися у цей режим, у

зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) умов цього договору або з інших

обставин, що перешкоджають його виконанню, якщо ці товари:

а) вивозяться протягом шести місяців з дати поміщення їх у митний режим імпорту;

б) перебувають у тому самому стані, в якому вони були ввезені на митну територію

України, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних

умов транспортування, зберігання та використання (експлуатації), внаслідок якої були

виявлені недоліки, що спричинили реекспорт товарів;

6) визнані помилково ввезеними на митну територію України.

2. Товари, зазначені у частині першій цієї статті, можуть бути також поміщені у митний

режим реекспорту, якщо:

1) під час перебування таких товарів на митній території України вони піддавалися

операціям, необхідним для їх збереження, а також технічному обслуговуванню чи ремонту,

необхідність у яких виникла під час перебування на митній території України;

2) стан таких товарів змінився внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за

умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку,

встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику;

3) у митний режим реекспорту поміщується лише частина товарів, раніше ввезених на

митну територію України.

3. У митний режим реекспорту також поміщуються товари, що перебували у митному

режимі вільної митної зони, безмитної торгівлі та вивозяться за межі митної території

України.

4. Для поміщення товарів у митний режим реекспорту особа, на яку покладається

дотримання вимог митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари;

2) надати органу доходів і зборів документи та відомості, необхідні для ідентифікації

товарів, що реекспортуються;

http://yurist-online.org/

3) у випадках, встановлених законодавством, подати органу доходів і зборів дозвіл на

проведення зовнішньоекономічної операції з реекспорту цих товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 87. Окремі положення щодо застосування митного режиму

реекспорту

1. Застосування митного режиму реекспорту можливе за умови ідентифікації органом

доходів і зборів товарів, заявлених у цей режим, як таких, що були раніше ввезені на

митну територію України.

2. Для товарів, що ввозяться з наміром подальшого реекспорту, засоби забезпечення

ідентифікації можуть бути застосовані на момент їх ввезення на митну територію України.

3. Для забезпечення ідентифікації товарів, що реекспортуються, можуть застосовуватися

засоби, передбачені частинами другою і третьою статті 326 цього Кодексу.

4. Не вимагається застосування засобів забезпечення ідентифікації до тари, піддонів та

інших подібних товарів, що не мають індивідуальних ідентифікаційних ознак.

5. Реекспорт товарів, поміщених у митний режим імпорту, згідно з пунктом 5 частини

першої статті 86 цього Кодексу може бути здійснений імпортером цих товарів або його

правонаступником.

6. В інших випадках дозволяється застосування митного режиму реекспорту при вивезенні

за межі митної території України товарів іншою особою, ніж та, яка їх ввозила, якщо це

виправдано обставинами.

7. Декларування товарів у митний режим реекспорту може здійснюватися у будь-якому

органі доходів і зборів, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

8. Товари, що реекспортуються, можуть вивозитися за межі митної території України

однією чи кількома партіями. Допускається вивезення товарів, що реекспортуються, за

межі митної території України не через той орган доходів і зборів, через який товари

ввозилися на цю територію.

9. Замість митної декларації для декларування у митний режим реекспорту упаковок,

контейнерів, піддонів та транспортних засобів комерційного призначення

використовуються документи, що підтверджують попереднє ввезення зазначених товарів

на митну територію України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 88. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим

реекспорту

1. Іноземні товари, поміщені у митний режим реекспорту, зберігають статус іноземних

товарів.

http://yurist-online.org/

2. Товари, що набули статусу українських внаслідок імпорту та реекспортуються згідно з

пунктом 5 частини першої статті 86 цього Кодексу, втрачають статус українських товарів з

моменту їх фактичного вивезення за межі митної території України.

Стаття 89. Повернення сум ввізного мита при реекспорті товарів

1. Після поміщення товарів у митний режим реекспорту згідно із пунктом 5 частини

першої статті 86 цього Кодексу суми ввізного мита, сплачені при імпорті цих товарів,

повертаються особам, які їх сплачували, або їх правонаступникам відповідно до цього

Кодексу. Акцизний податок і податок на додану вартість при поміщенні товарів згідно з

пунктом 5 частини першої статті 86 цього Кодексу в митний режим реекспорту

справляються відповідно до Податкового кодексу України.

Глава 17. Транзит

Стаття 90. Митний режим транзиту

1. Транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби

комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами

доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без

будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування

заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 91. Переміщення товарів і транспортних засобів комерційного

призначення в режимі транзиту

1. Переміщення товарів у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або

внутрішній транзит, або каботаж.

2. Митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються:

1) прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до

пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах

одного пункту пропуску через державний кордон України);

2) внутрішнім транзитом або каботажем:

а) від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до органу доходів і зборів,

розташованого на митній території України;

б) від органу доходів і зборів, розташованого на митній території України, до пункту

вивезення (пропуску) за межі митної території України;

в) від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту,

розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення

проходить за межами митної території України;

http://yurist-online.org/

г) від штучного острова, установки або споруди, створених у виключній (морській)

економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, до органу

доходів і зборів, розташованого на території України, зайнятій сушею, та у зворотному

напрямку.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 92. Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного

призначення у митний режим транзиту

1. Митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів

комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і

до таких, що перебувають на митній території України.

2. У митний режим транзиту можуть бути поміщені товари, транспортні засоби

комерційного призначення незалежно від їх митного статусу.

3. У митний режим транзиту можуть бути поміщені будь-які товари, крім заборонених

законодавством для ввезення та/або транзиту через митну територію України.

4. Для поміщення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення у

митний режим транзиту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму,

повинна:

1) подати органу доходів і зборів митну декларацію (документ, який відповідно до статті

94 цього Кодексу використовується замість митної декларації), товарно-транспортний

документ на перевезення та рахунок-фактуру (інвойс) або інший документ, який визначає

вартість товару;

2) у випадках, визначених законодавством, надати органу доходів і зборів дозвільний

документ на транзит через митну територію України, який видається відповідними

уповноваженими органами;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, забезпечити виконання зобов'язання із сплати

митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

5. Для забезпечення ідентифікації товарів, транспортних засобів комерційного

призначення, що помішуються у митний режим транзиту, можуть застосовуватися засоби,

передбачені частинами другою і третьою статті 326 цього Кодексу.

6. Не вимагається застосування засобів забезпечення ідентифікації до тари, піддонів та

інших подібних товарів, що не мають індивідуальних ідентифікаційних ознак.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 93. Вимоги до переміщення товарів, транспортних засобів

комерційного призначення у митному режимі транзиту

1. Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному

режимі транзиту, повинні:

http://yurist-online.org/

1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних

характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку,

визначеного статтею 95 цього Кодексу;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

2. Транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим транзиту,

можуть піддаватися операціям з технічного обслуговування та ремонту, потреба в яких

виникла під час перебування їх на митній території України.

3. За умови забезпечення ідентифікації товарів, що переміщуються у режимі транзиту, та

дотримання інших вимог, встановлених цим Кодексом, допускається перевезення

зазначених товарів транспортним засобом, який здійснює перевезення в межах митної

території України товарів, які не перебувають під митним контролем.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 94. Документи, що використовуються для декларування товарів,

транспортних засобів комерційного призначення у митний режим

транзиту

1. Для декларування у митний режим транзиту товарів, що переміщуються будь-яким

видом транспорту, крім випадків, визначених цією статтею, використовується митна

декларація (у тому числі попередня митна декларація).

2. У разі транзиту в межах одного пункту пропуску або для декларування товарів, що не є

підакцизними, залежно від виду транспорту замість митної декларації може

використовуватися авіаційна вантажна накладна (Air Waybill) або коносамент (Bill of

Lading).

3. Для декларування товарів, що не є підакцизними, замість митної декларації залежно від

виду транспорту може використовуватися накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ),

накладна ЦІМ/УМВС (ЦИМ/СМГС, CIM/SMGS), книжка МДП (Carnet TIR).

4. Незалежно від виду транспорту для декларування у митний режим транзиту товарів,

транспортних засобів комерційного призначення може використовуватися книжка А.Т.А.

або книжка CPD.

5. У випадках, передбачених міжнародними договорами України, укладеними відповідно

до закону, для декларування у митний режим транзиту товарів, транспортних засобів

комерційного призначення використовуються документи, передбачені такими договорами.

Стаття 95. Строки транзитних перевезень

1. Встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту:

http://yurist-online.org/

1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї

митниці - 5 діб);

2) для залізничного транспорту - 28 діб;

3) для авіаційного транспорту - 5 діб;

4) для морського та річкового транспорту - 20 діб;

5) для трубопровідного транспорту - 31 доба;

6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) - 90 діб.

2. До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і

зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених

цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює

переміщення цих товарів).

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 96. Застосування митного режиму транзиту при перевантаженні

товарів

1. Перевантаження товарів, що переміщуються у митному режимі транзиту, з одного

транспортного засобу на інший допускається з дозволу органу доходів і зборів, в зоні

діяльності якого проводиться перевантаження.

2. Якщо перевантаження може бути здійснене без порушення митних пломб та інших

засобів забезпечення ідентифікації, таке перевантаження допускається без дозволу, але з

попереднім інформуванням органу доходів і зборів.

3. Проведення угрупування пакувальних місць, зміна упаковки, маркування, сортування, а

також ремонт та заміна пошкодженої упаковки здійснюються з дозволу органу доходів і

зборів.

4. Для отримання дозволу органу доходів і зборів особою, відповідальною за дотримання

вимог митного режиму, органу доходів і зборів подається тільки товарно-транспортний

документ на перевезення товару. У разі відмови у наданні дозволу орган доходів і зборів

зобов'язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка

звернулася з проханням надати дозвіл, про причини і підстави такої відмови.

5. Під час переміщення товарів у митному режимі транзиту дозволяється здійснення

заміни моторного транспортного засобу з попереднім інформуванням органу доходів і

зборів призначення про причини такої заміни, якщо така заміна не потребує

перевантаження товарів.

http://yurist-online.org/

6. При вивезенні за межі митної території України товарів, поміщених у митні режими

експорту, реекспорту, тимчасового вивезення, переробки за межами митної території,

положення цієї глави застосовуються з моменту початку переміщення зазначених товарів з

органу доходів і зборів відправлення і до моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів

призначення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 97. Каботажні перевезення

1. Під каботажем розуміється перевезення українських та іноземних товарів шляхом

завантаження їх на морське (річкове) судно в одному пункті на митній території України і

транспортування в інший пункт території України, де здійснюватиметься їх вивантаження.

При цьому товари, ввезені на митну територію України морським (річковим) судном,

допускаються до каботажного перевезення між органами доходів і зборів або в межах зони

діяльності одного органу доходів і зборів після їх перевантаження на інше морське

(річкове) судно, що ходить під прапором України, або, за умови отримання на це дозволу

центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

політику у сфері транспорту, на іноземне судно.

2. Іноземні товари перебувають під митним контролем протягом усього часу каботажу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 98. Розміщення товарів на борту морських (річкових) суден для

каботажного перевезення

1. Каботажні перевезення іноземних товарів на борту морського (річкового) судна разом з

українськими товарами здійснюються за умови їх надійної ідентифікації.

2. Якщо забезпечення надійної ідентифікації товарів неможливе, українські товари

розміщуються на борту судна окремо від іноземних товарів.

Стаття 99. Навантаження та вивантаження товарів, що перевозяться

каботажем

1. Навантаження на судна товарів, що перевозяться каботажем, та їх вивантаження з цих

суден здійснюються в морських (річкових) портах за місцем розташування органів доходів

і зборів.

2. Дозволи на навантаження та/або вивантаження товарів надаються органами доходів і

зборів невідкладно після отримання відповідного звернення. У разі відмови у наданні

дозволу органи доходів і зборів зобов'язані невідкладно письмово або в електронній формі

повідомити особі, яка звернулася за отриманням дозволу, про причини та підстави такої

відмови.

3. У разі одночасного каботажного перевезення іноземних та українських товарів орган

доходів і зборів дозволяє навантаження або вивантаження українських товарів у

найкоротший строк після прибуття судна в місце завантаження або розвантаження.

http://yurist-online.org/

4. За письмовим зверненням власника товарів, що переміщуються каботажем, чи

уповноваженої ним особи орган доходів і зборів дозволяє здійснити під контролем

посадових осіб цього органу та на умовах, визначених цим Кодексом, навантаження та/або

вивантаження зазначених товарів в іншому пункті, ніж це було спочатку заплановано, у

тому числі поза місцем розташування органів доходів і зборів, а також поза робочим

часом, встановленим для органів доходів і зборів, зі справлянням відповідної плати,

передбаченої цим Кодексом.

5. Якщо судно, що здійснює каботажне перевезення товарів, внаслідок аварії, стихійного

лиха або інших обставин, що мають характер непереборної сили, не в змозі досягти одного

з місць здійснення митного контролю на митній території України, вивантаження з нього

товарів допускається в місцях, де немає органів доходів і зборів. У таких випадках капітан

судна повинен вжити всіх необхідних заходів для забезпечення зберігання цих товарів та

інформування органів доходів і зборів. При цьому товари продовжують перебувати в

каботажі.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 100. Документи, необхідні для допуску товарів до каботажного

перевезення

1. Для каботажного перевезення товарів органу доходів і зборів подається документ, що

містить перелік товарів, призначених для такого перевезення, відомості про судно, що

здійснюватиме таке перевезення, а також назву українського порту або портів, де повинно

здійснюватися вивантаження зазначених товарів. Цей документ після виконання митних

формальностей є підставою для здійснення одного каботажного перевезення зазначених у

ньому товарів. Орган доходів і зборів, що виконав митні формальності, повідомляє про це

органи доходів і зборів призначення. При вивантаженні товарів у пункті призначення

органу доходів і зборів подається перелік товарів, що підлягають вивантаженню в цьому

пункті.

2. Якщо судно регулярно здійснює каботажні перевезення ідентичних товарів між одними

й тими самими пунктами, документ, зазначений у частині першій цієї статті, є підставою

для здійснення перевезень протягом визначеного перевізником та погодженого органом

доходів і зборів строку. Орган доходів і зборів, що виконав митні формальності,

повідомляє про це органи доходів і зборів призначення. У такому випадку перед

навантаженням товарів на судно органу доходів і зборів подається тільки перелік цих

товарів, а при вивантаженні - тільки перелік товарів, що вивантажуються.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 101. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим

транзиту

1. Іноземні товари, поміщені у митний режим транзиту, зберігають статус іноземних

товарів.

2. Українські товари, поміщені у митний режим транзиту, зберігають статус українських

товарів.

http://yurist-online.org/

Стаття 102. Завершення митного режиму транзиту

1. Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів

комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території

України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

2. При вивезенні за межі митної території України товарів, поміщених у митний режим

транзиту, окремими партіями митний режим транзиту вважається завершеним після

фактичного вивезення за межі митної території України останньої з таких окремих партій.

3. При ввезенні товарів на митну територію України з метою подальшого їх поміщення у

відповідний митний режим митний режим транзиту завершується фактичним

доставленням товарів до органу доходів і зборів призначення.

4. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів

комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених

цим Кодексом.

5. Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання

вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу,

органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний

режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього

Кодексу.

6. Орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний

режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього

Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань

державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує

митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

7. Українські товари, що відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини другої статті 91

цього Кодексу переміщувалися у митному режимі транзиту між штучним островом,

установкою або спорудою, створеними у виключній (морській) економічній зоні України,

на які поширюється виключна юрисдикція України, та органом доходів і зборів,

розташованим на території України, зайнятій сушею, випускаються з-під митного

контролю після фактичного доставлення цих товарів до зазначеного органу.

8. Митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати

внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії

або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

9. У разі припинення митного режиму транзиту згідно з частиною восьмою цієї статті

вивезення товарів за межі митної території України не вимагається, а гарантії, надані

відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 92 цього Кодексу, підлягають поверненню

(вивільненню).

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 18. Тимчасове ввезення

http://yurist-online.org/

Стаття 103. Митний режим тимчасового ввезення

1. Тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари,

транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну

територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування

митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання

зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого

строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Стаття 104. Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного

призначення у митний режим тимчасового ввезення

1. Митний режим тимчасового ввезення може бути застосований до товарів, що надходять

на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або

поміщені в інший митний режим, який передбачає їх перебування під митним контролем.

2. Законодавством України з питань державної митної справи можуть бути визначені

документи, які використовуються для декларування товарів, транспортних засобів

комерційного призначення в митний режим тимчасового ввезення замість митної

декларації.

3. Орган доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного

призначення у митному режимі тимчасового ввезення, повинен пересвідчитися у

можливості ідентифікації цих товарів, транспортних засобів при їх реекспорті.

4. Для ідентифікації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що

поміщуються у митний режим тимчасового ввезення, можуть застосовуватися засоби,

передбачені частинами другою і третьою статті 326 цього Кодексу. Зазначені засоби

застосовуються органами доходів і зборів тільки у тих випадках, коли комерційні способи

забезпечення ідентифікації є недостатніми.

5. Не вимагається застосування засобів забезпечення ідентифікації до тари, піддонів та

інших подібних товарів, що не мають індивідуальних ідентифікаційних ознак.

6. Для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за

дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів

комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари,

транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання

про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово

ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове

ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити

виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 105. Товари, транспортні засоби, які можуть бути поміщені у митний

режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від

оподаткування митними платежами

1. У митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від

оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби

комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C,

D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених

цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України

українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

2. У разі порушення умов митного режиму тимчасового ввезення особа, відповідальна за

дотримання режиму, зобов'язана сплатити суму податкового зобов'язання та пеню

відповідно до Податкового кодексу України.

Стаття 106. Товари, що можуть поміщуватися у митний режим тимчасового

ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування

митними платежами

1. У митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від

оподаткування митними платежами відповідно до положень Додатка Е до Конвенції про

тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) можуть поміщуватися товари (за винятком

підакцизних), не зазначені у статтях 105, 189 цього Кодексу, а також у Додатках B.1 - B.9,

C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), або такі, що не

відповідають вимогам зазначених Додатків.

2. У разі тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від

оподаткування митними платежами за кожний повний або неповний календарний місяць

заявленого строку перебування на митній території України сплачується 3 відсотки суми

митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на

митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового

ввезення.

3. Сума митних платежів сплачується при поміщенні товарів у митний режим тимчасового

ввезення та розраховується за встановлений органом доходів і зборів строк дії цього

митного режиму.

4. У такому ж порядку сплачуються митні платежі у разі продовження строку тимчасового

ввезення зазначених товарів відповідно до статті 108 цього Кодексу.

5. Загальна сума митних платежів, яка підлягає сплаті за час перебування товарів у

митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від

оподаткування митними платежами, не повинна перевищувати суми, яка підлягала б

сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої

на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення.

6. Сума митних платежів, сплачена на підставі умовного часткового звільнення від

оподаткування митними платежами, поверненню не підлягає.

http://yurist-online.org/

7. У разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним

частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у вільний обіг на митній

території України або передачі таких товарів у користування іншій особі митні платежі

сплачуються в обсязі, передбаченому законом для ввезення цих товарів на митну

територію України у митному режимі імпорту, за відрахуванням суми, вже сплаченої на

підставі умовного часткового звільнення цих товарів від оподаткування митними

платежами. При цьому за період, коли застосовувалося таке звільнення, підлягають сплаті

проценти з сум податкових зобов'язань, що підлягали б сплаті у разі, якщо б щодо таких

сум надавалося розстрочення податкових зобов'язань відповідно до розділу II Податкового

кодексу України.

8. Кабінет Міністрів України може встановлювати перелік товарів, які не можуть бути

поміщені у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від

оподаткування митними платежами. Зміст такого переліку повідомляється Депозитарію

Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік).

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 107. Операції з транспортними засобами, поміщеними в митний

режим тимчасового ввезення

1. Транспортні засоби комерційного призначення, поміщені в митний режим тимчасового

ввезення, можуть піддаватися операціям технічного обслуговування та ремонту,

необхідність в яких виникла протягом строку перебування в митному режимі тимчасового

ввезення.

Стаття 108. Строки тимчасового ввезення

1. Строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному

конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів

у митний режим тимчасового ввезення.

2. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення

встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби

повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких

вони були ввезені.

3. З урахуванням мети ввезення товарів та інших обставин попередньо встановлений строк

тимчасового ввезення товарів за письмовою заявою власника цих товарів або

уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним органом доходів і зборів.

У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення орган доходів і зборів

зобов'язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка

звернулася із заявою про його продовження, про причини та підстави такої відмови.

4. Якщо товари або транспортні засоби, поміщені у митний режим тимчасового ввезення,

не можуть бути своєчасно реекспортовані внаслідок накладення на них арешту (за

винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про

порушення митних правил, то перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час

такого арешту (вилучення).

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 109. Передача права на тимчасове ввезення

1. За заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення,

орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового

ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа:

1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та

2) приймає на себе зобов'язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму

тимчасового ввезення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 110. Забезпечення дотримання вимог митного режиму тимчасового

ввезення

1. Забезпечення дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення здійснюється

шляхом:

1) застосування міжнародного митного документа (книжки А.Т.А. або книжки CPD), що

містить чинну міжнародну гарантію сплати митних платежів, встановлених законом на

імпорт товарів;

2) надання фінансової гарантії у порядку, передбаченому розділом X цього Кодексу.

2. Фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку, передбаченому розділом X

цього Кодексу, після завершення режиму тимчасового ввезення.

3. Гарантія дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення не вимагається

щодо:

1) устаткування для підготовки радіо- чи телепередач і репортажів, а також транспортних

засобів, спеціально пристосованих для використання для цілей радіо- чи телепередач;

2) контейнерів, піддонів та упаковок;

3) наукового і педагогічного устаткування та матеріалів для забезпечення добробуту

мореплавців, що використовуються на борту суден;

4) особистих речей;

5) товарів, ввезених для спортивних цілей;

6) товарів, що ввозяться в рамках прикордонного обігу;

7) медичного, хірургічного і лабораторного устаткування, а також будь-яких товарів, таких

як автомобілі чи інші транспортні засоби, ковдри, намети, збірні будинки, інших товарів

http://yurist-online.org/

першої необхідності, відправлених як допомога потерпілим від стихійного лиха чи

подібних катастроф;

8) транспортних засобів комерційного призначення;

9) тяглових тварин, тварин, ввезених для перегону на нове пасовисько чи випасання на

землях, розташованих у прикордонній смузі (контрольованому прикордонному районі);

10) товарів, які тимчасово ввозяться на митну територію України з умовним частковим

звільненням від оподаткування митними платежами;

11) повітряних суден, які ввозяться на митну територію України українськими

авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Стаття 111. Митний статус товарів, поміщених у митний режим

тимчасового ввезення

1. Іноземні товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, зберігають статус

іноземних товарів.

Стаття 112. Завершення митного режиму тимчасового ввезення

1. Митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або

шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у

випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

2. Якщо заборони або обмеження щодо імпорту, що діяли на момент тимчасового ввезення

товарів, скасовано протягом їх перебування у митному режимі тимчасового ввезення,

дозволяється завершення митного режиму тимчасового ввезення шляхом випуску товарів

для вільного обігу на митній території України.

3. Митний режим тимчасового ввезення припиняється органом доходів і зборів у разі

конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати

внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії

або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

4. У разі припинення митного режиму тимчасового ввезення згідно з частиною третьою

цієї статті реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення не

вимагається, а гарантії, надані відповідно до статті 110 цього Кодексу, підлягають

поверненню (вивільненню).

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 19. Тимчасове вивезення

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 113. Митний режим тимчасового вивезення

1. Тимчасове вивезення - це митний режим, відповідно до якого українські товари або

транспортні засоби комерційного призначення вивозяться за межі митної території

України з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без

застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і

підлягають реімпорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за

винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Стаття 114. Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного

призначення у митний режим тимчасового вивезення

1. Митний режим тимчасового вивезення може бути застосований до товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо вивозяться за межі

митної території України.

2. Законодавством України з питань державної митної справи можуть бути визначені

документи, які використовуються для декларування товарів, транспортних засобів

комерційного призначення у митний режим тимчасового вивезення замість митної

декларації.

3. Орган доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного

призначення у митному режимі тимчасового вивезення, повинен пересвідчитися у

можливості ідентифікації цих товарів, транспортних засобів при їх реімпорті.

4. Для забезпечення ідентифікації товарів, транспортних засобів комерційного

призначення, що поміщуються у митний режим тимчасового вивезення, можуть

застосовуватися засоби, передбачені частинами другою і третьою статті 326 цього Кодексу.

Органи доходів і зборів застосовують зазначені засоби тільки у тих випадках, коли

комерційні способи ідентифікації є недостатніми.

5. Не вимагається застосування засобів забезпечення ідентифікації до тари, піддонів та

інших подібних товарів, що не мають індивідуальних ідентифікаційних ознак.

6. Для поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний

режим тимчасового вивезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму,

повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів

комерційного призначення у режимі тимчасового вивезення, документи на такі товари,

транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового вивезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання

про реімпорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово

вивозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове

вивезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 115. Операції з транспортними засобами комерційного призначення,

поміщеними у митний режим тимчасового вивезення

1. Транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим тимчасового

вивезення, можуть піддаватися операціям технічного обслуговування та ремонту,

необхідність в яких виникла протягом строку перебування у митному режимі тимчасового

вивезення.

Стаття 116. Строки тимчасового вивезення

1. Строк тимчасового вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення

встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен

перевищувати трьох років з дати поміщення товарів, транспортних засобів комерційного

призначення у зазначений митний режим.

2. З урахуванням мети тимчасового вивезення товарів, транспортних засобів комерційного

призначення та інших обставин строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути

продовжений відповідним органом доходів і зборів.

3. У разі якщо товари, транспортні засоби комерційного призначення поміщені у митний

режим тимчасового вивезення, не можуть бути своєчасно реімпортовані внаслідок

накладення на них арешту, перебіг строку тимчасового вивезення зупиняється на час

такого арешту.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 117. Передача права на тимчасове вивезення

1. За заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового вивезення,

орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового

вивезення щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення будь-якій іншій

особі за умови, що така інша особа:

1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та

2) бере на себе зобов'язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму

тимчасового вивезення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 118. Звільнення від оподаткування митними платежами в митному

режимі тимчасового вивезення

1. При поміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний

режим тимчасового вивезення та їх реімпорті до закінчення строку, встановленого

органом доходів і зборів, до цих товарів, транспортних засобів застосовується умовне

повне звільнення від оподаткування митними платежами.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 119. Митний статус товарів, поміщених у митний режим

тимчасового вивезення

1. Українські товари, поміщені в митний режим тимчасового вивезення, зберігають статус

українських товарів.

Стаття 120. Завершення митного режиму тимчасового вивезення

1. Митний режим тимчасового вивезення завершується шляхом реімпорту товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або

поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках,

передбачених частиною третьою цієї статті.

2. Якщо заборони або обмеження щодо експорту, що діяли на момент тимчасового

вивезення товарів, скасовано протягом їх перебування у митному режимі тимчасового

вивезення, дозволяється завершення митного режиму тимчасового вивезення шляхом

випуску товарів у митному режимі експорту.

3. Митний режим тимчасового вивезення припиняється органом доходів і зборів у разі

конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати

внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії

або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

4. У разі припинення митного режиму тимчасового вивезення товарів, транспортних

засобів комерційного призначення згідно з частиною третьою цієї статті їх реімпорт не

вимагається.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 20. Митний склад

Стаття 121. Митний режим митного складу

1. Митний склад - це митний режим, відповідно до якого іноземні або українські товари

зберігаються під митним контролем із умовним повним звільненням від оподаткування

митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання

зовнішньоекономічної діяльності.

Стаття 122. Умови поміщення товарів у митний режим митного складу

1. У митний режим митного складу можуть поміщатися будь-які товари, за винятком:

1) товарів, заборонених до ввезення в Україну, вивезення з України та транзиту через

територію України;

http://yurist-online.org/

2) товарів, строк придатності для споживання або використання яких закінчився;

3) товарів, що надходять в Україну як гуманітарна допомога;

4) живих тварин;

5) електроенергії, що переміщується лініями електропередачі.

2. Для поміщення товарів у митний режим митного складу органу доходів і зборів

подаються митна декларація, товарно-транспортний документ на перевезення та рахунок

(інвойс) або інший документ, який визначає вартість товару. Товари, що поміщуються у

митний режим митного складу, декларуються органу доходів і зборів утримувачем

митного складу.

3. Розміщення на митному складі товарів, поміщених в інші, ніж митний склад, митні

режими (транзиту, тимчасового ввезення, переробки на митній території, експорту,

тимчасового вивезення, переробки за межами митної території) для їх зберігання,

перевантаження або дозавантаження транспортного засобу здійснюється на підставі

митної декларації, раніше оформленої відповідно до таких інших митних режимів, або

документа, що її замінював, - накладної УМВС (СМГС), накладної ЦІМ (СІМ), накладної

ЦІМ/УМВС (ЦИМ/СМГС, CIM/SMGS), книжки МДП (Carnet TIR) тощо. У цьому разі

поміщення таких товарів у митний режим митного складу не відбувається. Товари, що

вивантажуються на митний склад і призначені для зберігання більше ніж на 90 днів,

підлягають поміщенню у митний режим митного складу.

4. У разі надходження товарів у складі консолідованих вантажів з метою подальшої

доставки в орган доходів і зборів призначення при перевантаженні таких товарів з одного

транспортного засобу на інший їх розміщення на митному складі або поміщення у митний

режим митного складу не є обов'язковим.

5. Органам доходів і зборів для поміщення товарів у митний режим митного складу

забороняється вимагати:

1) подання інших, ніж передбачені у частинах другій і третій цієї статті, документів (у

тому числі документів, які видаються державними органами для здійснення митного

контролю та митного оформлення товарів);

2) проведення видів контролю, зазначених у частині першій статті 319 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 123. Умови поміщення у митний режим митного складу товарів,

розміщених на митних складах, розташованих на територіях

морських і річкових портів, аеропортів, залізничних станцій, в межах

яких є пункти пропуску через державний кордон України, та їх

реекспорту

1. Товари, що ввозяться на митну територію України і розміщуються на митних складах,

розташованих на територіях морських і річкових портів, аеропортів, залізничних станцій,

в межах яких є пункти пропуску через державний кордон України, поміщуються у митний

http://yurist-online.org/

режим митного складу на підставі електронного повідомлення утримувача митного складу,

що містить кількість та опис товарів, підписаного електронним цифровим підписом.

2. Електронне повідомлення надсилається органу доходів і зборів протягом чотирьох

годин з моменту фактичного розміщення товарів на митному складі. Орган доходів і зборів

надсилає утримувачу митного складу підтвердження дати та часу отримання електронного

повідомлення. Розміщення товарів на митному складі дозволу органу доходів і зборів не

потребує.

3. Поміщення у митний режим реекспорту товарів, розміщених на митних складах,

зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється на підставі електронного

повідомлення утримувача митного складу, що містить кількість та опис товарів,

підписаного електронним цифровим підписом.

4. Електронне повідомлення надсилається органу доходів і зборів не пізніше, ніж за

чотири години до моменту фактичного випуску товарів з митного складу. Орган доходів і

зборів надсилає утримувачу митного складу підтвердження дати та часу отримання

електронного повідомлення.

5. Якщо протягом двох годин з моменту отримання електронного повідомлення про

реекспорт товарів орган доходів і зборів не повідомив утримувача митного складу про

намір здійснити митний огляд таких товарів, дозволяється випускати ці товари з митного

складу з метою їх реекспорту.

6. Форми електронних повідомлень, передбачених цією статтею, встановлюються

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, і ґрунтуються на звичайних правилах складського обліку.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 124. Умови розміщення товарів, що переміщуються у складі

консолідованих вантажів, на митному складі та подальшого

розпорядження ними

1. Під консолідованим вантажем розуміється вантаж, що перевозиться одним

транспортним засобом і складається з двох і більше партій товарів для різних одержувачів

або для одного одержувача від різних відправників.

2. Переміщення консолідованих вантажів, що ввозяться на митну територію України, від

органу доходів і зборів відправлення на кордоні до органу доходів і зборів призначення з

проміжним розміщенням цих вантажів на митному складі здійснюється на підставі

договорів на перевезення.

3. Для здійснення контролю за переміщенням консолідованих вантажів, що ввозяться на

митну територію України, з органу доходів і зборів відправлення на кордоні до органу

доходів і зборів, в зоні діяльності якого розташований митний склад, а також для

поміщення товарів, що переміщуються у складі цих вантажів, у митний режим митного

складу використовується попередня митна декларація, що складається на весь обсяг

консолідованого вантажу.

http://yurist-online.org/

4. Контроль за переміщенням товарів з органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого

розташований митний склад, до органу доходів і зборів призначення для кінцевого

одержувача здійснюється на підставі поданих утримувачем складу нових митних

декларацій або документів, що їх замінюють, для внутрішнього транзиту товарів.

5. Кінцевий одержувач товару має право на повторне поміщення цього товару у митний

режим митного складу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 125. Строк зберігання товарів у митному режимі митного складу

1. Строк зберігання товарів у митному режимі митного складу не може перевищувати 1095

днів від дня поміщення цих товарів у зазначений митний режим.

2. Строк зберігання в митному режимі митного складу підакцизних товарів, іноземних

товарів, які були попередньо поміщені у митні режими транзиту, тимчасового ввезення або

переробки на митній території України, а також продуктів переробки не може

перевищувати 365 днів від дня поміщення їх у митний режим митного складу.

3. Іноземні товари, що зберігаються в митному режимі митного складу, до закінчення

строку їх придатності або строків зберігання, установлених частинами першою і другою

цієї статті, повинні бути задекларовані для ввезення на митну територію України в іншому

митному режимі або реекспортовані. Якщо іноземні товари під час зберігання в митному

режимі митного складу були зіпсовані або ушкоджені внаслідок аварії чи дії обставин

непереборної сили, такі товари за умови належного підтвердження зазначених фактів

дозволяється декларувати для вільного обігу на митній території України так, ніби вони

були ввезені в зіпсованому (ушкодженому) стані.

4. Строк зберігання у митному режимі митного складу товарів, призначених для експорту,

не може перевищувати одного року з дати поміщення їх у цей режим. До закінчення

зазначеного строку такі товари повинні бути вивезені за межі митної території України.

5. У разі невиконання вимог частин першої - четвертої цієї статті щодо розпорядження

товарами, що зберігаються в митному режимі митного складу, утримувач митного складу

повинен протягом 30 днів після закінчення строку зберігання цих товарів у митному

режимі митного складу передати їх на склад органу доходів і зборів, а в разі закінчення

строку придатності зазначених товарів - задекларувати їх у митний режим знищення або

руйнування.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 126. Митний статус товарів, поміщених у митний режим митного

складу

1. Іноземні товари, поміщені в митний режим митного складу, зберігають статус іноземних

товарів.

http://yurist-online.org/

2. Українські товари, поміщені в митний режим митного складу, втрачають статус

українських товарів з моменту відшкодування сум податку на додану вартість відповідно

до положень Податкового кодексу України.

Стаття 127. Операції з товарами, що зберігаються на митному складі

1. З товарами, що зберігаються на митному складі, без дозволу органу доходів і зборів

можуть проводитися прості складські операції, необхідні для забезпечення збереження

цих товарів:

1) переміщення товарів у межах складу з метою раціонального розміщення;

2) чищення;

3) провітрювання;

4) створення оптимального температурного режиму зберігання;

5) сушіння (у тому числі із створенням потоку тепла);

6) захист від корозії;

7) боротьба із шкідниками;

8) інвентаризація.

2. Власник товарів, що зберігаються в митному режимі митного складу на митному складі,

або уповноважена ним особа з дозволу органу доходів і зборів може проводити підготовку

таких товарів до продажу (відчуження) та транспортування: консолідація та подрібнення

партій, формування відправлень, сортування, пакування, перепакування, маркування,

навантаження, вивантаження, перевантаження, взяття проб і зразків товарів та інші

подібні операції.

3. Операції, що проводяться з товарами, що зберігаються в митному режимі митного

складу на митному складі, не повинні змінювати характеристик, за якими ці товари були

класифіковані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної

діяльності.

4. З дозволу органу доходів і зборів та за умови надання фінансової гарантії відповідно до

розділу X цього Кодексу товари, поміщені у митний режим митного складу, можуть

тимчасово з наступним поверненням вивозитися з митного складу на строк, обумовлений

метою такого вивезення, але не більший ніж 45 днів. Не підлягають тимчасовому випуску

з наступним поверненням товари, що використовуватимуться для виробництва, упаковки,

експлуатації природних ресурсів, будівництва, ремонту чи обслуговування, виконання

земляних або інших подібних робіт.

5. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення з товарами, що зберігаються в митному

режимі митного складу на митному складі, операцій, передбачених частинами другою та

четвертою цієї статті, орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово або в

електронній формі повідомити особі, яка звернулася за отриманням дозволу, про причини і

підстави такої відмови.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 128. Передача права власності на товари, поміщені у митний режим

митного складу

1. Допускається передача права власності на іноземні товари, поміщені у митний режим

митного складу. Інформація про власника таких товарів надається органу доходів і зборів

під час випуску зазначених товарів з митного складу. Якщо зміна власника товару

передбачає вивезення товару з території України, таке вивезення здійснюється на підставі

нових товаросупровідних документів і митної декларації (документа, що її замінює).

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 129. Завершення митного режиму митного складу

1. Митний режим митного складу завершується шляхом поміщення товарів, поміщених у

цей митний режим, в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у

випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

2. Якщо встановлені законом заборони або обмеження щодо імпорту чи експорту

відповідних товарів, що діяли під час перебування цих товарів у митному режимі митного

складу, скасовано, дозволяється завершення митного режиму митного складу шляхом

експорту зазначених товарів або випуску їх для вільного обігу на митній території

України.

3. Митний режим митного складу припиняється органом доходів і зборів у разі:

1) передачі товарів на склад органу доходів і зборів у зв'язку із закінченням строків

зберігання в режимі митного складу;

2) конфіскації товарів;

3) повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови

підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

4. У разі припинення митного режиму митного складу згідно з частиною третьою цієї

статті поміщення цих товарів у інший митний режим не вимагається, а фінансові гарантії,

надані відповідно до частини четвертої статті 127 цього Кодексу, підлягають поверненню

(вивільненню).

5. Після перебування на митному складі товари, оформлені у митні режими експорту,

реекспорту, транзиту, тимчасового вивезення, переробки за межами митної території

України, повинні бути в установлений відповідно до цього Кодексу строк вивезені за межі

митної території України або поміщені в інший митний режим, який дозволяється щодо

таких товарів.

6. У разі поміщення товарів, що зберігаються на митному складі в митному режимі

митного складу, в інший митний режим та у випадках, визначених частиною п'ятою цієї

http://yurist-online.org/

статті, орган доходів і зборів встановлює строк для вивезення зазначених товарів з

митного складу, виходячи з наявних транспортних засобів та навантажувально-

розвантажувальної техніки, але не менший, ніж п'ять робочих днів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 21. Вільна митна зона

Стаття 130. Митний режим вільної митної зони

1. Вільна митна зона - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари ввозяться на

територію вільної митної зони та вивозяться з цієї території за межі митної території

України із звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів

нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, а українські товари ввозяться

на територію вільної митної зони із оподаткуванням митними платежами та застосуванням

заходів нетарифного регулювання.

2. Товари, поміщені в митний режим вільної митної зони, протягом усього строку

перебування у цьому режимі перебувають під митним контролем.

Стаття 131. Операції з товарами, поміщеними у митний режим вільної

митної зони

1. Операції з поміщеними у митний режим вільної митної зони товарами, що знаходяться

на територіях вільних митних зон комерційного типу, обмежуються лише простими

складськими операціями, необхідними для забезпечення збереження цих товарів:

переміщення товарів у межах вільної митної зони з метою раціонального розміщення,

чищення, провітрювання, створення оптимального температурного режиму зберігання,

сушіння (у тому числі із створенням потоку тепла), захист від корозії, боротьба із

шкідниками, інвентаризація. Також допускаються подрібнення партій, формування

відправлень, сортування, пакування, перепакування, маркування, навантаження,

вивантаження, перевантаження та інші подібні операції.

2. З поміщеними у митний режим вільної митної зони товарами, що знаходяться на

територіях вільних митних зон сервісного типу, дозволяється здійснення операцій,

пов'язаних із ремонтом, модернізацією, будівництвом повітряних, морських і річкових

суден, інших плавучих засобів, їх складових частин, а також операцій, зазначених у

частині першій цієї статті, необхідність у яких виникла у зв'язку з експлуатацією вільної

митної зони цього типу.

3. Переліки видів товарів, які можуть бути поміщені у митний режим вільної митної зони з

метою розміщення на територіях вільних митних зон промислового типу, та виробничих

операцій, які можуть здійснюватися з такими товарами, визначаються окремими законами

України для кожної такої зони.

Стаття 132. Умови поміщення товарів у митний режим вільної митної зони

1. Поміщення українських товарів у митний режим вільної митної зони для цілей

оподаткування вважається експортом цих товарів.

http://yurist-online.org/

2. Іноземні товари, що ввозяться на територію вільної митної зони, допускаються на

зазначену територію з умовним повним звільненням від оподаткування митними

платежами.

3. Поміщення товарів у митний режим вільної митної зони, а також зміна цього митного

режиму здійснюються органом доходів і зборів, у зоні діяльності якого знаходиться така

зона.

4. Для поміщення іноземних товарів у митний режим вільної митної зони та розміщення їх

на територіях вільних митних зон комерційного типу, що розташовані в морських,

річкових портах чи аеропортах, в межах яких є пункти пропуску через державний кордон

України, використовуються транспортні або комерційні документи, які містять опис таких

товарів та супроводжують їх при ввезенні.

5. Для допуску товарів на територію вільної митної зони гарантії, передбачені розділом X

цього Кодексу, не застосовуються. Гарантії щодо переміщення іноземних товарів між

органами доходів і зборів або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів у

зв'язку з необхідністю їх ввезення на територію вільної митної зони (випуску з такої

території) застосовуються відповідно до норм цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 133. Строки перебування товарів у митному режимі вільної митної

зони на території вільної митної зони

1. Товари можуть перебувати в митному режимі вільної митної зони на території вільної

митної зони протягом усього часу функціонування відповідної вільної митної зони.

Стаття 134. Передача права власності на товари, поміщені у митний режим

вільної митної зони

1. Дозволяється передача права власності на товари, поміщені у митний режим вільної

митної зони. Інформація про власника таких товарів надається органу доходів і зборів під

час поміщення зазначених товарів в інший митний режим відповідно до частини першої

статті 137 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 135. Переміщення товарів між територіями вільних митних зон

1. Товари, що перебувають на території вільної митної зони у митному режимі вільної

митної зони, або товари, вироблені на території цієї зони, можуть бути вивезені повністю

або частково на територію іншої вільної митної зони, за умови виконання митних

формальностей, передбачених цим розділом для митних режимів транзиту та вільної

митної зони.

Стаття 136. Митний статус товарів, що поміщуються в митний режим

вільної митної зони

http://yurist-online.org/

1. Іноземні товари, поміщені у митний режим вільної митної зони, зберігають статус

іноземних товарів.

2. Товари, виготовлені (вироблені, одержані) у вільній митній зоні, мають статус іноземних

товарів та вважаються такими, що поміщені у митний режим вільної митної зони.

3. Українські товари, поміщені у митний режим вільної митної зони, отримують статус

іноземних товарів.

4. Українські товари, що не використовуються у виробничих та інших господарських

операціях і необхідні для забезпечення функціонування підприємств, розташованих на

території вільної митної зони, а також українські товари, що використовуються у

виробничих та інших господарських операціях і не витрачаються при цьому, допускаються

на такі території (випускаються з них) з письмовим інформуванням органу доходів і зборів

без зміни їх митного статусу та поміщення у митні режими.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 137. Завершення митного режиму вільної митної зони

1. Митний режим вільної митної зони завершується шляхом реекспорту товарів,

поміщених у цей митний режим, або поміщення їх у інший митний режим, а також у

випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

2. Для реекспорту іноземних товарів, поміщених у митний режим вільної митної зони

відповідно до частини четвертої статті 132 цього Кодексу, використовуються транспортні

або комерційні документи, які містять опис таких товарів та супроводжують їх при

вивезенні.

3. Якщо встановлені законом заборони або обмеження щодо імпорту відповідних товарів,

які діяли під час перебування цих товарів у митному режимі вільної митної зони,

скасовано, дозволяється завершення митного режиму вільної митної зони шляхом випуску

зазначених товарів для вільного обігу на митній території України.

4. Митний режим вільної митної зони припиняється органом доходів і зборів у разі:

1) конфіскації товарів;

2) повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови

підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

5. Випуск у вільний обіг продуктів переробки товарів, поміщених у митний режим вільної

митної зони, здійснюється зі сплатою митних платежів та процентів, що підлягали б сплаті

у разі перенесення строків сплати митних платежів у зв'язку з наданням розстрочення або

відстрочення їх сплати відповідно до статті 100 Податкового кодексу України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 138. Відходи (залишки), що утворилися в результаті здійснення

операцій з товарами у вільній митній зоні

1. Відходи (залишки), що утворилися в результаті здійснення операцій з іноземними

товарами у вільній митній зоні і мають господарську цінність та/або можуть бути

утилізовані, у разі вивезення за межі вільної митної зони підлягають поміщенню в цьому

стані у відповідний митний режим.

2. За бажанням декларанта відходи (залишки), зазначені в частині першій цієї статті,

можуть декларуватися за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД за умови, що

цьому коду відповідає найбільша ставка мита. Якщо до окремих товарів, які входять до

зазначеної партії, застосовуються передбачені законом заходи нетарифного регулювання

зовнішньоекономічної діяльності, такий спосіб декларування не звільняє декларанта від

додержання зазначених заходів щодо цих товарів.

3. Інші відходи, ніж зазначені у частині першій цієї статті, з дозволу органу доходів і

зборів підлягають видаленню відповідно до законодавства України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 139. Розпорядження товарами, що знаходяться на території вільної

митної зони промислового типу, в разі скасування на її території

митного режиму вільної митної зони

1. Протягом 90 днів від дати скасування митного режиму вільної митної зони на території

вільної митної зони промислового типу поміщені в митний режим вільної митної зони

товари, що знаходяться на території цієї зони, повинні бути переміщені власником або

уповноваженою ним особою на територію іншої вільної митної зони, реекспортовані чи

задекларовані до іншого митного режиму.

2. Законами України можуть визначатися більш тривалі строки розпорядження товарами,

зазначеними у частині першій цієї статті.

Глава 22. Безмитна торгівля

Стаття 140. Митний режим безмитної торгівлі

1. Безмитна торгівля - це митний режим, відповідно до якого товари, не призначені для

вільного обігу на митній території України, знаходяться та реалізуються для вивезення за

межі митної території України під митним контролем у пунктах пропуску (пунктах

контролю) через державний кордон України, відкритих для міжнародного сполучення, та

на повітряних, водних або залізничних транспортних засобах комерційного призначення,

що виконують міжнародні рейси, з умовним звільненням від оподаткування митними

платежами, установленими на імпорт та експорт таких товарів, та без застосування до них

заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, у тому числі видів

контролю, зазначених у частині першій статті 319 цього Кодексу.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

Законом України від 19.09.2013 р. N 588-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 141. Поміщення товарів у митний режим безмитної торгівлі

1. У митний режим безмитної торгівлі поміщуються іноземні та українські товари, які

ввозяться з-за меж митної території України або вивозяться з митної території України.

2. У митний режим безмитної торгівлі поміщуються будь-які товари, крім товарів,

заборонених до ввезення в Україну, вивезення з України і транзиту через територію

України, товарів, що надходять в Україну як гуманітарна допомога, живих тварин.

3. Іноземні товари поміщуються у митний режим безмитної торгівлі з умовним

звільненням від оподаткування митними платежами.

4. Поміщення українських товарів у митний режим безмитної торгівлі для цілей

оподаткування вважається експортом цих товарів.

5. Для поміщення товарів у митний режим безмитної торгівлі забезпечення виконання

обов'язку із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу не

вимагається. Забезпечення виконання обов'язку із сплати митних платежів при

переміщенні іноземних товарів між органами доходів і зборів або між різними пунктами

пропуску в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів у зв'язку з необхідністю

їх ввезення у приміщення магазину безмитної торгівлі або випуску з такого приміщення

здійснюється відповідно до розділу X цього Кодексу.

6. Поміщення товарів у митний режим безмитної торгівлі, а також зміна цього митного

режиму здійснюється органом доходів і зборів, у зоні діяльності якого розташований

відповідний магазин безмитної торгівлі.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 142. Умови перебування товарів у митному режимі безмитної

торгівлі

1. Товари можуть перебувати в митному режимі безмитної торгівлі протягом всього строку

їх придатності для споживання та/або використання.

2. Товари, поміщені в митний режим безмитної торгівлі, протягом всього строку

перебування у цьому режимі знаходяться під митним контролем.

Стаття 143. Особливості здійснення митного контролю товарів, що

постачаються магазинами безмитної торгівлі на повітряні, водні або

залізничні транспортні засоби комерційного призначення, які

виконують міжнародні рейси, для реалізації пасажирам цих рейсів

1. Постачання товарів магазинами безмитної торгівлі на повітряні, водні або залізничні

транспортні засоби комерційного призначення, що виконують міжнародні рейси, для

реалізації пасажирам цих рейсів здійснюється за письмовою заявою утримувача магазину

безмитної торгівлі на ім'я керівника органу доходів і зборів, у зоні діяльності якого

розташований магазин, або особи, яка виконує його обов'язки, та на підставі відповідного

договору між утримувачем магазину безмитної торгівлі та підприємством - експлуатантом

зазначених транспортних засобів або іншим підприємством, уповноваженим

http://yurist-online.org/

експлуатантом на укладання таких договорів. Умови зазначеного договору не повинні

передбачати перехід права власності на товари, що постачаються на транспортний засіб.

Засвідчена утримувачем магазину безмитної торгівлі копія такого договору додається до

заяви.

2. Постачання товарів магазином безмитної торгівлі на борт повітряного (водного або

залізничного) транспортного засобу комерційного призначення, що виконує міжнародний

рейс, здійснюється під контролем посадових осіб органу доходів і зборів в контейнерах під

митним забезпеченням та/або забезпеченням утримувача магазину безмитної торгівлі.

Посадовій особі органу доходів і зборів, яка здійснює митний контроль та митне

оформлення зазначених товарів, подаються товаросупровідні документи на ці товари та

звіт про товари, поставлені, реалізовані та не реалізовані на повітряному (водному або

залізничному) транспортному засобі, форма якого затверджується центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

3. Посадова особа органу доходів і зборів перевіряє відповідність накладеного на

контейнер забезпечення утримувача магазину безмитної торгівлі та товарів у контейнері

відомостям, наведеним у звіті про товари, та за відсутності зауважень погоджує

постачання товарів на повітряний (водний або залізничний) транспортний засіб

комерційного призначення шляхом проставляння на звіті відбитка особистої номерної

печатки. Посадова особа органу доходів і зборів має право перевірити вміст контейнера на

будь-якому етапі постачання товарів магазином безмитної торгівлі на повітряний (водний

або залізничний) транспортний засіб комерційного призначення та повернення цих товарів

з транспортного засобу до зазначеного магазину.

4. Після завершення повітряним (водним або залізничним) транспортним засобом

комерційного призначення міжнародного рейсу в прямому та зворотному напрямках

товари, що не були реалізовані, повертаються з цього транспортного засобу в контейнерах

під контролем посадових осіб органу доходів і зборів до магазину безмитної торгівлі, який

постачав їх на зазначений транспортний засіб. Якщо міжнародні рейси виконуються

повітряним транспортним засобом через нетривалі проміжки часу, товари після закінчення

чергового міжнародного рейсу можуть залишатися на такому транспортному засобі під

забезпеченням утримувача магазину безмитної торгівлі до наступного міжнародного

рейсу.

5. Облік товарів, що постачаються магазинами безмитної торгівлі на повітряні (водні або

залізничні) транспортні засоби комерційного призначення, що виконують міжнародні

рейси, та повертаються з цих транспортних засобів до магазинів, які постачали ці товари,

ведеться утримувачами магазинів безмитної торгівлі окремо від обліку інших товарів, що

реалізуються зазначеними магазинами.

6. Орган доходів і зборів, у зоні діяльності якого розташований магазин безмитної торгівлі,

затверджує технологічну схему постачання товарів зазначеним магазином на повітряні

(водні або залізничні) транспортні засоби комерційного призначення, що виконують

міжнародні рейси.

7. Постачання товарів магазинами безмитної торгівлі на борт повітряного транспортного

засобу комерційного призначення, що виконуватиме міжнародний рейс з іншого пункту

пропуску через державний кордон України, ніж той, де розташований магазин безмитної

торгівлі, здійснюється під контролем посадових осіб органу доходів і зборів за місцем

http://yurist-online.org/

розташування магазину безмитної торгівлі у контейнерах під митним забезпеченням

та/або забезпеченням утримувача магазину безмитної торгівлі.

8. Посадовій особі органу доходів і зборів, яка здійснює митний контроль та митне

оформлення товарів, зазначених у частині сьомій цієї статті, подаються товаросупровідні

документи на такі товари із зазначенням пункту пропуску, з якого планується виконання

міжнародного рейсу, та звіт про товари, поставлені, реалізовані та не реалізовані на

повітряному транспортному засобі, форма якого затверджується центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

9. Посадова особа органу доходів і зборів перевіряє відповідність накладеного на

контейнер забезпечення утримувача магазину безмитної торгівлі і товарів у контейнері

відомостям, наведеним у звіті про товари, та за відсутності зауважень погоджує

постачання товарів на повітряний транспортний засіб комерційного призначення шляхом

проставляння на звіті штампу "Під митним контролем" і робить запис "направлено до...",

де зазначається орган доходів і зборів, в зоні діяльності якого розташований пункт

пропуску через державний кордон України для авіаційного сполучення, з якого

виконуватиметься міжнародний рейс.

10. Після прибуття повітряного транспортного засобу до пункту пропуску через

державний кордон України для авіаційного сполучення, з якого виконуватиметься

міжнародний рейс, командир повітряного транспортного засобу повідомляє орган доходів і

зборів, в зоні діяльності якого розташований зазначений пункт пропуску, про розміщення

на борту повітряного транспортного засобу комерційного призначення товарів магазину

безмитної торгівлі, призначених для реалізації пасажирам на борту судна під час

виконання міжнародного рейсу.

11. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює митний контроль та митне

оформлення повітряного транспортного засобу комерційного призначення, що виконує

міжнародний рейс, перевіряє товаросупровідні документи на зазначені товари, звіт, митне

забезпечення та/або забезпечення утримувача магазину безмитної торгівлі, накладене на

контейнер з товарами, та за відсутності зауважень погоджує постачання товарів на

повітряний транспортний засіб комерційного призначення шляхом проставляння на звіті

відбитка особистої номерної печатки.

12. Посадова особа органу доходів і зборів має право перевірити вміст контейнера на будь-

якому етапі постачання товарів магазином безмитної торгівлі на повітряний транспортний

засіб комерційного призначення та повернути такі товари з транспортного засобу до

зазначеного магазину.

13. Після завершення виконання повітряним транспортним засобом комерційного

призначення міжнародного рейсу у прямому та зворотному напрямках нереалізовані

товари повертаються із зазначеного транспортного засобу в контейнерах під контролем

посадових осіб органу доходів і зборів до магазину безмитної торгівлі, який здійснив їх

поставку на зазначений транспортний засіб.

14. У разі прибуття повітряного транспортного засобу після завершення виконання

міжнародного рейсу до іншого пункту пропуску через державний кордон України для

авіаційного сполучення, ніж той, де розташований магазин безмитної торгівлі, посадова

особа органу доходів і зборів, яка здійснює митний контроль та митне оформлення

повітряного транспортного засобу комерційного призначення, що виконав міжнародний

http://yurist-online.org/

рейс, перевіряє звіт, в якому зазначаються кількість реалізованих товарів, виручка та

фактична кількість нереалізованих товарів, і надає дозвіл на направлення з метою

повернення таких товарів до пункту пропуску через державний кордон України для

авіаційного сполучення, де розташований магазин безмитної торгівлі, шляхом

проставляння на звіті штампу "Під митним контролем", робить запис "направлено до...",

де зазначається орган доходів і зборів, в зоні діяльності якого розташований зазначений

пункт пропуску, та накладає на контейнер з товарами митне забезпечення та/або

забезпечення утримувача магазину безмитної торгівлі.

15. Після прибуття повітряного транспортного засобу комерційного призначення до

пункту пропуску через державний кордон України для авіаційного сполучення, де

розташований магазин безмитної торгівлі, командир повітряного транспортного засобу

повідомляє орган доходів і зборів, в зоні діяльності якого розташований зазначений

магазин, про розміщення на борту повітряного транспортного засобу товарів магазину

безмитної торгівлі, що повертаються до зазначеного магазину.

16. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює митний контроль та митне

оформлення зазначених товарів, перевіряє відповідність накладеного на контейнер

митного забезпечення та/або забезпечення утримувача магазину безмитної торгівлі і

товарів у контейнері відомостям, наведеним у звіті про товари, та за відсутності зауважень

погоджує повернення товарів до магазину безмитної торгівлі шляхом проставляння на

звіті відбитка особистої номерної печатки.

17. У разі постачання товарів магазином безмитної торгівлі на борт повітряного

транспортного засобу комерційного призначення, що виконуватиме міжнародний рейс з

іншого пункту пропуску через державний кордон України для авіаційного сполучення, ніж

той, де розташований магазин безмитної торгівлі, та у разі повернення таких товарів у

зворотному напрямку забезпечення виконання обов'язку із сплати митних платежів для

переміщення таких товарів на борту повітряного транспортного засобу комерційного

призначення між зазначеними пунктами пропуску відповідно до розділу X цього Кодексу

не вимагається.

18. Для декларування таких товарів у митний режим транзиту використовується звіт про

товари, поставлені, реалізовані та не реалізовані на повітряному транспортному засобі.

19. Постачання товарів магазинами безмитної торгівлі на залізничні транспортні засоби

комерційного призначення, що виконують міжнародні рейси, для реалізації пасажирам

зазначених рейсів здійснюється за умови, що такі транспортні засоби не робитимуть під

час здійснення рейсу зупинок на залізничних станціях, розташованих на митній території

України.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 19.09.2013 р. N 588-VII)

Стаття 144. Переміщення товарів між магазинами безмитної торгівлі

1. Товари, поміщені у митний режим безмитної торгівлі, можуть бути вивезені повністю

або частково в інший магазин безмитної торгівлі за умови виконання митних

формальностей, передбачених цим розділом для митних режимів транзиту та безмитної

торгівлі.

http://yurist-online.org/

Стаття 145. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим

безмитної торгівлі

1. Іноземні товари, поміщені у митний режим безмитної торгівлі, зберігають статус

іноземних товарів.

2. Українські товари, поміщені у митний режим безмитної торгівлі, отримують статус

іноземних товарів.

3. Українські товари, що не призначені для реалізації в магазині безмитної торгівлі та

необхідні для забезпечення його функціонування, допускаються у приміщення такого

магазину (випускаються з нього) з письмовим інформуванням органу доходів і зборів без

зміни їх митного статусу та поміщення у митні режими.

4. Українські та іноземні товари, які використовуються магазином безмитної торгівлі в

рекламних та/або презентаційних цілях і не призначені для реалізації зазначеним

магазином, розміщуються у магазині безмитної торгівлі у тому ж порядку та на тих же

умовах, що й товари, призначені для реалізації.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 146. Завершення митного режиму безмитної торгівлі

1. Митний режим безмитної торгівлі завершується шляхом реекспорту товарів, поміщених

у цей митний режим, або поміщення їх у інший митний режим, що допускається цим

Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

2. У разі псування товарів, поміщених у митний режим безмитної торгівлі, ці товари

підлягають поміщенню у митний режим знищення або руйнування утримувачем магазину

безмитної торгівлі.

3. Якщо встановлені законом заборони або обмеження щодо імпорту відповідних товарів,

які діяли під час перебування цих товарів у режимі безмитної торгівлі, скасовано,

дозволяється завершення режиму безмитної торгівлі шляхом випуску зазначених товарів

для вільного обігу на митній території України.

4. Митний режим безмитної торгівлі припиняється органом доходів і зборів у разі:

1) конфіскації товарів;

2) повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови

підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 23. Переробка на митній території

http://yurist-online.org/

Стаття 147. Митний режим переробки на митній території

1. Переробка на митній території - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари

піддаються у встановленому законодавством порядку переробці без застосування до них

заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови подальшого

реекспорту продуктів переробки.

Стаття 148. Гарантування дотримання умов перебування товарів у митному

режимі переробки на митній території та обмеження щодо поміщення

окремих товарів у цей митний режим

1. Поміщення товарів у митний режим переробки на митній території здійснюється з

умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами. Заходи

гарантування додержання митного режиму переробки на митній території застосовуються

до товарів, визначених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 1 частини

третьої цієї статті.

2. У процесі переробки іноземних товарів не допускається використання українських

товарів (крім палива та енергії), на які законом встановлено вивізне мито.

3. Обмеження або заборони щодо ввезення окремих видів товарів на митну територію

України з метою переробки встановлюються законом. За обґрунтованої необхідності

Кабінет Міністрів України має право визначати:

1) товари, при поміщенні яких у митний режим переробки на митній території

застосовуються фінансові гарантії відповідно до розділу X цього Кодексу;

2) продукти переробки та/або товари, продукти переробки яких підлягають обов'язковому

реекспорту за межі митної території України;

3) мінімальне співвідношення вартості іноземних та українських товарів для окремих

категорій товарів, що піддаються операціям з переробки;

4) перелік товарів, які не можуть бути допущені до переробки для вільного обігу на митній

території України;

5) товари, поміщення яких у митний режим переробки на митній території забороняється.

4. У разі встановлення відповідно до частини третьої цієї статті заборон чи обмежень

щодо переробки відповідних товарів на митній території України переробка таких товарів,

поміщених у митний режим переробки на митній території, завершується на умовах, що

діяли на момент поміщення цих товарів у зазначений митний режим.

Стаття 149. Дозвіл на переробку товарів на митній території України

1. Поміщення товарів у митний режим переробки на митній території допускається з

письмового дозволу органу доходів і зборів за заявою власника цих товарів або

уповноваженої ним особи.

2. Разом із заявою власник товарів або уповноважена ним особа подає органу доходів і

зборів такі документи:

http://yurist-online.org/

1) зовнішньоекономічні договори або документи, що їх замінюють, на підставі яких

здійснюватиметься переробка товарів, і які повинні містити, зокрема, відомості про

обов'язковий обсяг виходу продуктів переробки, конкретний обсяг робіт і строк їх

виконання. Якщо зовнішньоекономічний договір або документ, що його замінює, не

містить зазначених відомостей, такі відомості подаються окремим документом;

2) технологічні схеми переробки (крім випадків ввезення товарів з метою ремонту, у тому

числі модернізації, відновлення та регулювання), в яких повинні бути зазначені відомості

про всі етапи переробки та процесу перетворення товарів, поміщених у митний режим

переробки на митній території, на продукти переробки, кількісні показники товарів,

поміщених у митний режим переробки на митній території, та інших товарів, що

витрачаються підприємством на здійснення операцій з переробки, з обґрунтуванням

виробничих втрат товарів на кожному етапі, а також відомості про найменування та

кількість відходів переробки;

3) договори на переробку товарів з іншими підприємствами, якщо окремі операції (або

повний цикл) з переробки товарів здійснюватимуться такими іншими підприємствами;

4) інші документи за бажанням власника товарів або уповноваженої ним особи - висновки

державних органів, експертних установ, організацій, державні стандарти й стандарти

підприємства, технічні умови, описи чи креслення зразків, відповідно до яких

здійснюватиметься переробка, тощо.

3. Дозвіл на переробку товарів на митній території України видається органом доходів і

зборів підприємству безоплатно протягом п'яти робочих днів від дати реєстрації

відповідної заяви.

4. Якщо зовнішньоекономічний договір, на підставі якого здійснюватиметься переробка,

передбачає ввезення товарів з метою переробки окремими партіями протягом певного

періоду часу на однакових умовах, дозвіл видається на обсяг товарів і строк, визначені

зовнішньоекономічним договором, але не більше ніж на один рік.

5. Виникнення або виявлення органом доходів і зборів обставин, які не відображені у

документах підприємства і які впливають на найменування та обсяги виходу продуктів

переробки, а також встановлення законодавством України заборон чи обмежень щодо

переробки відповідних товарів на митній території України є підставою для надання

відмови в митному оформленні наступних партій товарів, що ввозяться на митну

територію України з метою переробки. Якщо такі обставини не мають впливу на

найменування та обсяги виходу продуктів переробки, то відомості про такі обставини

вносяться до раніше виданого дозволу.

6. У дозволі на переробку товарів на митній території України зазначається перелік

операцій з переробки та спосіб їх здійснення.

7. У видачі дозволу на переробку товарів на митній території України не може бути

відмовлено з огляду на:

1) країну походження, країну відправлення або країну призначення цих товарів;

2) наявність на митній території України товарів, ідентичних за описом, якістю та

технічними характеристиками товарам, що ввозяться для переробки.

http://yurist-online.org/

8. Рішення про відмову у видачі дозволу на переробку товарів на митній території України

приймається, якщо:

1) відомостей, зазначених у поданих заявником документах, недостатньо для визначення

обов'язкового обсягу виходу продуктів переробки, що утворюються в результаті переробки

товарів;

2) орган доходів і зборів виявив невідповідності у відомостях, що містяться у поданих

заявником документах, або недостовірність цих відомостей;

3) органом доходів і зборів встановлено відсутність належного технологічного

обладнання, приміщень, умов для обліку і зберігання товарів, що ввозяться з метою

переробки;

4) підприємством не дотримано встановлених законодавством України заборон чи

обмежень щодо переробки товарів на митній території України.

9. Дозвіл на переробку товарів на митній території України може бути змінено або

відкликано органом доходів і зборів, якщо його видано на підставі недостовірних даних,

що мали істотне значення для прийняття рішення про його видачу, або якщо підприємство,

якому видано такий дозвіл, не дотримується положень цього Кодексу та інших актів

законодавства України з питань державної митної справи.

10. За письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи органом доходів і

зборів може бути винесено попереднє рішення щодо можливості поміщення товарів у

митний режим переробки товарів на митній території.

11. Вимоги до ідентифікації окремих товарів, що ввозяться на митну територію України з

метою переробки, можуть встановлюватися центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з урахуванням

характеру операцій з переробки та особливостей технологічного процесу.

12. Якщо органи доходів і зборів не можуть забезпечити ідентифікацію товарів, що

ввозяться на митну територію України з метою переробки, відповідно до статті 326 цього

Кодексу можуть бути застосовані інші способи забезпечення ідентифікації з урахуванням

характеру операцій з переробки та особливостей технологічного процесу, наприклад, такі

як:

1) посилання на опис спеціального виробничого маркування або номерів;

2) пломби, печатки, штампи або інше індивідуальне маркування;

3) зразки, ілюстрації чи технічний опис;

4) проби;

5) документальне підтвердження, яке стосується передбачених операцій (такі як

контракти, рахунки-проформи, комерційна переписка), які свідчать про те, що продукти

переробки вироблені з товарів, які ввозяться для переробки.

http://yurist-online.org/

13. Можливість встановлення наявності ввезених товарів у продуктах переробки не є

обов'язковою для допуску товарів для переробки на митній території України у випадках,

якщо:

1) такі товари можуть бути ідентифіковані шляхом представлення докладних даних про

витрачені ресурси та технології виробництва продуктів переробки чи шляхом здійснення

митного контролю під час проведення операцій з переробки; або

2) митний режим переробки на митній території завершується реекспортом продуктів

переробки товарів, ідентичних за описом, якістю та технічними характеристиками

товарам, допущеним для переробки на митній території України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 150. Операції з переробки товарів

1. Кількість операцій з переробки товарів у митному режимі переробки на митній

території не обмежується.

2. Операції з переробки товарів можуть включати:

1) власне переробку товарів, у тому числі: обробку, монтаж, демонтаж, використання

окремих товарів, які сприяють чи полегшують процес виготовлення продуктів переробки;

2) ремонт товарів, у тому числі модернізацію, відновлення та регулювання, калібрування.

3. Окремі операції з переробки товарів або повний цикл переробки за дорученням

підприємства, якому видано дозвіл на переробку товарів на митній території України, та з

дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися іншими підприємствами. При

цьому відповідальність перед органами доходів і зборів за порушення визначеного

порядку переробки товарів несе підприємство, якому видано дозвіл на проведення

операцій з переробки товарів на митній території України. Дозволи на виконання окремих

операцій з переробки або повного циклу переробки надаються одночасно з дозволом на

переробку товарів на митній території України або, за необхідності, - на підставі заяви

відповідної особи після надання цього дозволу та відображаються у ньому.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 151. Строки переробки товарів на митній території України

1. Строк переробки товарів на митній території України встановлюється органом доходів і

зборів у кожному випадку під час видачі дозволу підприємству, виходячи з тривалості

процесу переробки товарів та розпорядження продуктами їх переробки. Зазначений строк

обчислюється, починаючи з дня завершення митного оформлення органом доходів і зборів

іноземних товарів для переробки. За заявою підприємства, якому видано дозвіл на

переробку товарів, з причин, підтверджених документально, строк переробки товарів на

митній території України продовжується зазначеним органом, але загальний строк

переробки не може перевищувати 365 днів.

2. Законами України може визначатися більший строк переробки товарів.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 152. Перевірка органами доходів і зборів дотримання митного

режиму переробки на митній території

1. Товари, поміщені в митний режим переробки на митній території, а також продукти їх

переробки протягом всього строку перебування в цьому режимі знаходяться під митним

контролем.

2. Органи доходів і зборів можуть проводити перевірку товарів, ввезених для переробки на

митній території України, а також продуктів їх переробки у будь-якої особи, яка здійснює

операції з переробки таких товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 153. Обсяг виходу продуктів переробки

1. Органи доходів і зборів здійснюють контроль за обов'язковим обсягом виходу продуктів

переробки, що утворюються в результаті переробки товарів на митній території України.

Дані про обов'язковий обсяг виходу продуктів переробки зазначаються в

зовнішньоекономічному договорі (контракті) на переробку товарів або в окремому

документі, що подається органу доходів і зборів підприємством для отримання дозволу на

переробку товарів на митній території України.

2. Для підтвердження даних про обсяг виходу продуктів переробки центральний орган

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику, може звертатися до інших центральних органів виконавчої влади або експертних

установ. Такі звернення не є підставою для відмови у видачі дозволу на переробку товарів

на митній території України або для зупинення дії раніше виданих дозволів протягом

всього періоду їх розгляду.

3. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, може встановлювати обов'язкові норми виходу продуктів

переробки у випадках, коли операції з переробки на митній території України

здійснюються за типовими (однаковими) технічними умовами, а товари та продукти їх

переробки мають постійні характеристики.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 154. Порядок митного оформлення продуктів переробки

1. Під час реекспорту продуктів переробки вони підлягають декларуванню органам

доходів і зборів з поданням переліку українських товарів, витрачених під час здійснення

операцій з переробки іноземних товарів, із зазначенням їх кількості та вартості.

2. Декларант має право заявити українські товари (крім палива та енергії), що повністю

використані під час переробки іноземних товарів, у митний режим експорту. Митне

оформлення в такому випадку здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом та

іншими законами України для митного оформлення експорту українських товарів.

http://yurist-online.org/

3. Продукти переробки можуть реекспортуватися однією чи кількома партіями.

Допускається вивезення продуктів переробки за межі митної території України не через

той орган доходів і зборів, через який товари ввозилися на цю територію для переробки.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 155. Умови реалізації продуктів переробки на митній території

України

1. Якщо умовами переробки іноземних товарів на митній території України передбачено

проведення розрахунків частиною продуктів їх переробки, такі продукти підлягають

митному оформленню відповідно до митного режиму імпорту з оподаткуванням митними

платежами та застосуванням заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної

діяльності, передбачених законом.

2. Реалізація на митній території України продуктів переробки, власником яких є

нерезидент, здійснюється через зареєстроване в Україні його представництво, на яке

покладається обов'язок з декларування цих продуктів переробки для вільного обігу.

3. Продукти переробки також можуть бути реалізовані підприємству, яке їх виготовило.

Стаття 156. Переробка товарів для вільного обігу на митній території

України

1. Дозволяється ввезення товарів для переробки на митній території України з метою

подальшого митного оформлення продуктів переробки для вільного обігу на цій території.

2. Товари можуть бути допущені до переробки для вільного обігу на митній території

України за умови, що:

1) орган доходів і зборів може впевнитися в тому, що продукти переробки були отримані

саме з цих товарів; та

2) товари після переробки не можуть бути економічно вигідно відновлені у первинному

стані.

3. Переробка товарів для вільного обігу на митній території України завершується шляхом

поміщення продуктів їх переробки у митний режим імпорту. За рішенням декларанта або

уповноваженої ним особи допускається поміщення зазначених продуктів в інші митні

режими.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 157. Залишки і відходи, що утворилися в результаті переробки

товарів

1. Залишки або відходи, що утворилися в результаті здійснення операцій з переробки

іноземних товарів і мають господарську цінність та/або можуть бути утилізовані,

http://yurist-online.org/

підлягають поміщенню в цьому стані у відповідний митний режим до закінчення строку

переробки товарів.

2. За бажанням декларанта або уповноваженої ним особи залишки або відходи, зазначені в

частині першій цієї статті, можуть декларуватися за одним класифікаційним кодом згідно з

УКТ ЗЕД, за умови, що цьому коду відповідає найбільша ставка мита. Якщо до окремих

товарів, які входять до зазначеної партії, застосовуються передбачені законом заходи

нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, такий спосіб декларування не

звільняє декларанта від додержання зазначених заходів щодо цих товарів.

3. Інші відходи, ніж зазначені в частині першій цієї статті, з дозволу органу доходів і

зборів підлягають видаленню відповідно до законодавства України до закінчення строку

переробки товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 158. Еквівалентна компенсація

1. Продукти, отримані в результаті переробки еквівалентних товарів, для цілей

застосування цієї глави вважаються продуктами переробки іноземних товарів.

2. Під еквівалентними товарами розуміються українські та іноземні товари, які є

ідентичними за описовими, кількісними і технічними характеристиками іноземним

товарам, які вони замінюють, ввезеним для операцій з переробки на митній території

України.

3. Дозволяється здійснення реекспорту продуктів переробки, одержаних з використанням

еквівалентних товарів, до ввезення товарів для переробки на митній території України або

до завершення операцій з їх переробки.

Стаття 159. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим

переробки на митній території

1. Іноземні товари, поміщені у митний режим переробки на митній території, зберігають

статус іноземних товарів.

2. Продукти переробки, залишки (відходи), виготовлені (одержані) в процесі здійснення

операцій з переробки іноземних товарів, мають статус іноземних товарів та вважаються

такими, що поміщені у митний режим переробки на митній території.

3. Українські товари, що використовувалися в процесі переробки іноземних товарів на

митній території України, отримують статус іноземних товарів у момент вивезення

продуктів переробки за межі митної території України.

Стаття 160. Завершення митного режиму переробки на митній території

1. Митний режим переробки на митній території завершується шляхом реекспорту

продуктів переробки чи поміщення їх в інший митний режим, а також у випадках,

передбачених частиною другою цієї статті.

http://yurist-online.org/

2. Митний режим переробки на митній території припиняється органом доходів і зборів у

разі:

1) конфіскації товарів;

2) повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови

підтвердження факту такої аварії або дії обставин у порядку, встановленому центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

3. У разі припинення митного режиму переробки на митній території згідно з частиною

другою цієї статті реекспорт товарів та продуктів їх переробки не вимагається, а фінансові

гарантії, надані відповідно до статті 148 цього Кодексу, підлягають поверненню.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 161. Розпорядження товарами, що поміщені у митний режим

переробки на митній території, у разі відкликання дозволу на

переробку

1. Протягом 20 днів від дати відкликання дозволу на переробку товарів на митній території

України підприємство повинно завершити розпочаті операції з переробки, а товари,

поміщені в митний режим переробки на митній території, у строк до 30 днів з дати

відкликання дозволу на переробку товарів повинні бути вивезені за межі митної території

України або заявлені в інший митний режим в порядку, визначеному цим Кодексом. Якщо

завершення розпочатих операцій з переробки протягом 20 днів є неможливим без

спричинення безповоротної шкоди товарам або технологічному обладнанню, переробка

зазначених товарів завершується відповідно до технологічної схеми переробки. У такому

разі товари протягом 10 днів з дати фактичного завершення їх переробки підлягають

вивезенню за межі митної території України або поміщенню в інший митний режим.

2. У разі невиконання підприємством вимог частини першої цієї статті зобов'язання,

забезпечені фінансовою гарантією (якщо така гарантія надавалася відповідно до частини

третьої статті 148 цього Кодексу), підлягають виконанню.

Глава 24. Переробка за межами митної території

Стаття 162. Митний режим переробки за межами митної території

1. Переробка за межами митної території - це митний режим, відповідно до якого

українські товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці за

межами митної території України без застосування заходів нетарифного регулювання

зовнішньоекономічної діяльності, за умови повернення цих товарів або продуктів їх

переробки на митну територію України у митному режимі імпорту.

Стаття 163. Операції щодо переробки товарів за межами митної території

1. Під час переробки товарів за межами митної території України можуть здійснюватися

операції, зазначені у частині другій статті 150 цього Кодексу.

http://yurist-online.org/

Стаття 164. Гарантування дотримання умов перебування товарів у митному

режимі переробки за межами митної території та обмеження щодо

поміщення окремих товарів у цей митний режим

1. Товари, поміщені в митний режим переробки за межами митної території, протягом

всього строку перебування у цьому режимі перебувають під митним контролем.

2. Поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території в

установлених законом випадках здійснюється зі сплатою вивізного мита.

3. Не підлягають поміщенню у митний режим переробки за межами митної території

товари (крім тих, що вивозяться з метою ремонту), які при імпорті були звільнені від

оподаткування митними платежами відповідно до цього Кодексу та Податкового кодексу

України.

4. За обґрунтованої необхідності Кабінет Міністрів України має право визначати:

1) продукти переробки, залишки переробки, а також товари, продукти переробки чи

залишки переробки яких підлягають обов'язковому поверненню на митну територію

України і випуску у вільний обіг;

2) мінімальне співвідношення вартості українських та іноземних товарів для окремих

категорій товарів, що піддаються операціям з переробки за межами митної території

України.

5. Товари, продукти переробки яких визначені Кабінетом Міністрів України як обов'язкові

до повернення на митну територію України, вивозяться у митному режимі переробки за

межами митної території із застосуванням заходів гарантування на суму їх вартості в

порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

6. У разі встановлення законами України заборон чи обмежень щодо переробки

відповідних товарів за межами митної території України переробка таких товарів,

поміщених у режим переробки за межами митної території, завершується на умовах, які

діяли на момент поміщення цих товарів у зазначений митний режим.

7. Якщо умовами переробки товарів за межами митної території України передбачено

проведення розрахунків частиною товарів, призначених для переробки, така частина

товарів при вивезенні за межі митної території України декларується у митному режимі

експорту.

Стаття 165. Дозвіл на вивезення товарів для переробки за межами митної

території України

1. Поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території

допускається з письмового дозволу органу доходів і зборів за заявою власника цих товарів

або уповноваженої ним особи.

2. Разом із заявою власник товарів або уповноважена ним особа подає органу доходів і

зборів такі документи:

http://yurist-online.org/

1) зовнішньоекономічні договори або документи, що їх замінюють, на підставі яких

здійснюватиметься переробка товарів і які повинні містити, зокрема, відомості про

обов'язковий обсяг виходу продуктів переробки, конкретний обсяг робіт і строк їх

виконання. Якщо зовнішньоекономічний договір або документ, що його замінює, не

містить зазначених відомостей, такі відомості подаються окремим документом;

2) технологічні схеми переробки (крім випадків вивезення товарів з метою ремонту, у тому

числі модернізації, відновлення та регулювання), в яких повинні бути зазначені відомості

про всі етапи переробки і процесу перетворення товарів, поміщених у митний режим

переробки за межами митної території, на продукти переробки, кількісні показники

товарів, поміщених у митний режим переробки за межами митної території, та інших

товарів, що витрачаються на здійснення операцій з переробки, з обґрунтуванням

виробничих втрат товарів на кожному етапі, а також відомості про найменування та

кількість відходів переробки;

3) інші документи за бажанням власника товарів або уповноваженої ним особи, такі як

висновки державних органів, експертних установ, організацій, державні стандарти і

стандарти підприємства, технічні умови, описи чи креслення зразків, відповідно до яких

здійснюватиметься переробка, тощо.

3. Дозвіл на переробку товарів за межами митної території України видається

підприємству органом доходів і зборів безоплатно протягом п'яти робочих днів з дати

реєстрації відповідної заяви.

4. Якщо зовнішньоекономічний договір, на підставі якого здійснюватиметься переробка,

передбачає вивезення товарів з метою переробки окремими партіями протягом певного

періоду часу на однакових умовах, дозвіл видається на обсяг товарів і строк, визначені

зовнішньоекономічним договором, але не більш як на один рік.

5. Виникнення або виявлення органом доходів і зборів обставин, які не відображені у

документах підприємства, але які впливають на найменування та обсяг виходу продуктів

переробки, а також встановлення законодавством України заборон чи обмежень щодо

переробки відповідних товарів за межами митної території України є підставою для

надання відмови у митному оформленні наступних партій товарів, що вивозяться за межі

митної території України з метою переробки. Якщо такі обставини не мають впливу на

найменування та обсяг виходу продуктів переробки, відомості про них вносяться до

раніше виданого дозволу.

6. У дозволі на переробку товарів за межами митної території України зазначається

перелік операцій з переробки та спосіб їх здійснення.

7. У видачі дозволу на переробку товарів за межами митної території України не може

бути відмовлено тільки на тій підставі, що переробка цих товарів здійснюватиметься у

певній країні.

8. Рішення про відмову у видачі дозволу на переробку товарів за межами митної території

України приймається, якщо:

1) відомостей, зазначених у поданих заявником документах, недостатньо для визначення

обов'язкового обсягу виходу продуктів переробки, що утворюються в результаті переробки

товарів;

http://yurist-online.org/

2) орган доходів і зборів виявив невідповідності у відомостях, що містяться у поданих

заявником документах, або недостовірність цих відомостей;

3) підприємством не дотримано встановлених законодавством України заборон чи

обмежень щодо переробки товарів за межами митної території України.

9. Дозвіл на переробку товарів за межами митної території України може бути змінено або

відкликано органом доходів і зборів, якщо його видано на підставі недостовірних даних,

що мали істотне значення для прийняття рішення про його видачу, або якщо підприємство,

якому видано такий дозвіл, не дотримується положень цього Кодексу та інших

законодавчих актів України.

10. За письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи органом доходів і

зборів може бути винесено попереднє рішення щодо можливості поміщення товарів у

митний режим переробки товарів за межами митної території.

11. Вимоги до ідентифікації окремих товарів, що вивозяться за межі митної території

України з метою переробки, можуть встановлюватися центральним органом виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з

урахуванням характеру операцій з переробки та особливостей технологічного процесу.

12. Якщо органи доходів і зборів не можуть забезпечити ідентифікацію товарів, що

вивозяться за межі митної території України з метою переробки, відповідно до статті 326

цього Кодексу, можуть бути застосовані інші способи забезпечення ідентифікації з

урахуванням характеру операцій з переробки та особливостей технологічного процесу,

зокрема:

1) посилання на опис спеціального виробничого маркування або номерів;

2) пломби, печатки, штампи або інше індивідуальне маркування;

3) зразки, ілюстрації чи технічний опис;

4) проби;

5) документальне підтвердження, яке стосується передбачених операцій (такі, як

контракти, рахунки-проформи, комерційна переписка), які свідчать про те, що продукти

переробки вироблені з товарів, що вивозяться для переробки.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 166. Строки переробки товарів за межами митної території України

1. Строк переробки товарів за межами митної території України встановлюється органом

доходів і зборів у кожному випадку під час надання дозволу підприємству-резиденту,

виходячи з тривалості процесу переробки товарів та розпорядження продуктами їх

переробки. Зазначений строк обчислюється, починаючи з дня завершення митного

оформлення органом доходів і зборів українських товарів для переробки. За заявою

підприємства, якому видано дозвіл на переробку товарів, з причин, підтверджених

документально, строк переробки товарів за межами митної території України

http://yurist-online.org/

продовжується зазначеним органом, але загальний строк переробки не може перевищувати

365 днів.

2. Законами України може визначатися інший строк переробки товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 167. Обсяг виходу продуктів переробки

1. Органи доходів і зборів здійснюють контроль за обов'язковим обсягом виходу продуктів

переробки, що утворюються в результаті переробки товарів за межами митної території

України. Дані про обов'язковий обсяг виходу продуктів переробки зазначаються в договорі

(контракті) на переробку товарів або в окремому документі, що подаються органу доходів і

зборів підприємством для отримання дозволу на переробку товарів за межами митної

території України.

2. Для підтвердження даних про обсяг виходу продуктів переробки центральний орган

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику, може звертатися до інших центральних органів виконавчої влади або експертних

установ чи в порядку, встановленому міжнародними договорами, укладеними відповідно

до закону, до органів доходів і зборів іноземних країн. Такі звернення не є підставою для

відмови у видачі дозволу на переробку товарів за межами митної території України або

для зупинення дії раніше виданих дозволів протягом всього періоду їх розгляду.

3. Органи доходів і зборів можуть встановлювати обов'язкові норми виходу продуктів

переробки, якщо операції з переробки за межами митної території України здійснюються

за типовими (однаковими) технічними умовами, а товари і продукти їх переробки мають

постійні характеристики.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 168. Порядок митного оформлення та оподаткування продуктів

переробки

1. Під час ввезення продуктів переробки іноземні товари, які були витрачені у процесі

переробки товарів, що вивозилися, декларуванню не підлягають.

2. Повне звільнення від оподаткування митними платежами застосовується до товарів, які

були поміщені у митний режим переробки за межами митної території та в межах

визначеного строку повертаються на митну територію України:

1) у тому самому стані, в якому вони були вивезені за межі митної території України, з

дотриманням умов, зазначених у статті 78 цього Кодексу;

2) у відремонтованому вигляді, якщо ремонт проведено в рамках гарантійних зобов'язань.

3. До продуктів переробки (крім зазначених у частині другій цієї статті) застосовується

часткове звільнення від оподаткування митними платежами, відповідно до якого сплаті

підлягає позитивна різниця між сумою митних платежів, нарахованою на продукти

http://yurist-online.org/

переробки, та сумою митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі імпорту відповідних

товарів, які були вивезені за межі митної території України для переробки.

4. Продукти переробки можуть ввозитися на митну територію України однією чи кількома

партіями. Допускається ввезення продуктів переробки на митну територію України через

інший орган доходів і зборів, ніж той, через який товари вивозилися для переробки.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 169. Умови реалізації продуктів переробки за межами митної

території України

1. Товари, поміщені у митний режим переробки за межами митної території, та/або

продукти їх переробки можуть бути реалізовані за межами митної території України за

умови митного оформлення товарів, поміщених у митний режим переробки за межами

митної території, у митний режим експорту з дотриманням вимог цього Кодексу та інших

законодавчих актів України.

Стаття 170. Залишки і відходи, що утворилися в результаті переробки

товарів

1. Залишки і відходи, що утворилися в результаті здійснення операцій з переробки

українських товарів за межами митної території України і залишаються за межами цієї

території, митному контролю та митному оформленню не підлягають.

Стаття 171. Еквівалентна компенсація

1. Продукти, отримані в результаті переробки еквівалентних товарів, для цілей

застосування цієї глави вважаються продуктами переробки українських товарів.

2. Під еквівалентними товарами розуміються іноземні товари, які є ідентичними за

описовими, кількісними і технічними характеристиками українським товарам, вивезеним

для переробки за межами митної території України.

3. Дозволяється ввезення продуктів переробки еквівалентних товарів на митну територію

України до вивезення українських товарів для переробки за межами митної території

України або до завершення операцій з їх переробки.

Стаття 172. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим

переробки за межами митної території

1. Українські товари, поміщені у митний режим переробки за межами митної території,

отримують статус іноземних товарів з моменту їх фактичного вивезення за межі митної

території України.

2. Продукти переробки, виготовлені (одержані) у процесі здійснення операцій з переробки

товарів, мають статус іноземних товарів та вважаються такими, що поміщені у митний

режим переробки за межами митної території.

Стаття 173. Завершення режиму переробки за межами митної території

http://yurist-online.org/

1. Митний режим переробки за межами митної території завершується:

1) шляхом імпорту продуктів переробки; або

2) шляхом реімпорту відповідно до статті 78 цього Кодексу товарів, що вивозилися в

режимі переробки за межами митної території; або

3) шляхом експорту продуктів переробки чи товарів, що вивозилися в режимі переробки за

межами митної території; або

4) у випадках, передбачених частиною другою цієї статті.

2. Митний режим переробки за межами митної території припиняється органом доходів і

зборів у разі:

1) конфіскації товарів;

2) повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови

підтвердження факту такої аварії або дії обставин у порядку, встановленому центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

3. У разі припинення митного режиму переробки за межами митної території згідно з

частиною другою цієї статті повернення товарів та продуктів їх переробки на митну

територію України не вимагається, а гарантії, надані відповідно до статті 164 цього

Кодексу, повертаються тільки у разі повної втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин

непереборної сили.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 174. Розпорядження товарами, поміщеними у митний режим

переробки за межами митної території, в разі відкликання дозволу на

переробку

1. Протягом 20 днів від дати відкликання дозволу на переробку товарів за межами митної

території України товари, поміщені в митний режим переробки за межами митної

території, повинні бути заявлені до іншого митного режиму в порядку, визначеному цим

Кодексом.

2. У разі невиконання підприємством вимог частини першої цієї статті зобов'язання,

забезпечені гарантією (якщо така гарантія надавалася), підлягають виконанню.

Глава 25. Знищення або руйнування

Стаття 175. Митний режим знищення або руйнування

1. Знищення або руйнування - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари під

митним контролем знищуються або приводяться у стан, який виключає можливість їх

використання, з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами,

http://yurist-online.org/

установленими на імпорт цих товарів, та без застосування заходів нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Стаття 176. Умови поміщення товарів у митний режим знищення або

руйнування

1. Знищення або руйнування товарів допускається з письмового дозволу органу доходів і

зборів за заявою власника товарів чи уповноваженої ним особи.

2. Дозвіл на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування видається

органом доходів і зборів, якщо власником чи уповноваженою ним особою:

1) укладено договір на знищення (руйнування) товарів з підприємством, уповноваженим

відповідно до законодавства України на знищення (руйнування) відповідних категорій

товарів;

2) отримано дозволи на знищення (руйнування) товарів від державних органів, до

повноважень яких належить контроль за переміщенням таких товарів.

3. Дозвіл на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування видається

органом доходів і зборів безоплатно протягом трьох робочих днів з дати реєстрації

відповідної заяви. У разі відмови у видачі дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний у

зазначений строк письмово або в електронній формі повідомити особу, яка звернулася за

отриманням дозволу, про підстави відмови.

4. Не вважаються операціями зі знищення або руйнування товарів:

1) використання для споживання тваринами товарів, попередньо призначених для

споживання людиною;

2) проведення з товарами операцій з переробки;

3) отримання продуктів переробки, включаючи монтаж, демонтаж, переробку або обробку

товарів;

4) ремонт товарів, включаючи їх відновлення;

5) використання товарів як таких, що полегшують процес виготовлення продуктів

переробки, якщо самі вони при цьому повністю витрачаються.

5. Якщо товари, які передбачається знищити або зруйнувати, можуть бути поміщені у

митний режим відмови на користь держави, орган доходів і зборів письмово пропонує

декларантові обрати цей митний режим. За згоди власника товарів з пропозицією органу

доходів і зборів ці товари поміщуються в митний режим відмови на користь держави.

6. Поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування здійснюється органом

доходів і зборів, у зоні діяльності якого проводяться операції зі знищення або руйнування.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 177. Умови знищення або руйнування окремих категорій товарів

http://yurist-online.org/

1. Відповідно до положень цього Кодексу та вимог, встановлених Кабінетом Міністрів

України чи центральними органами виконавчої влади відповідно до їх повноважень,

здійснюється знищення або руйнування окремих категорій товарів, зокрема:

1) лікарських і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів;

2) неякісної та небезпечної продукції;

3) військової, мисливської, спортивної вогнепальної зброї та боєприпасів до неї;

4) холодної і пневматичної зброї;

5) вибухових речовин;

6) спеціальних засобів, заряджених речовинами сльозогінної та дратівної дії, засобів

індивідуального захисту, засобів активної оборони та засобів для виконання спеціальних

операцій і оперативно-розшукових заходів.

Стаття 178. Витрати на знищення або руйнування товарів

1. Знищення або руйнування товарів здійснюється за рахунок їх власника, уповноваженої

ним особи чи інших заінтересованих осіб.

2. Якщо товари опинилися у стані, що виключає можливість їх декларування у будь-який

інший митний режим, ніж знищення або руйнування, у разі незгоди власника або

уповноваженої ним особи самостійно організувати та оплатити процедуру знищення або

руйнування таких товарів та за відсутності інших осіб, які письмово заявили органу

доходів і зборів про таке бажання, вартість навантажувально-розвантажувальних робіт,

зберігання, перевезення, знищення (руйнування), оформлення документів та інші витрати,

пов'язані з дотриманням митного режиму знищення або руйнування, а також пеня

списуються (стягуються) з такого власника або уповноваженої ним особи у безакцептному

порядку, а в разі неможливості такого списання (стягнення) - відшкодовуються за рахунок

коштів державного бюджету.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 179. Відходи (залишки), що утворилися в результаті знищення або

руйнування товарів, та їх митний статус

1. Залишки, що утворилися в результаті знищення або руйнування товарів, у тому числі

складові товару, які не були знищені або зруйновані, та отримані в результаті знищення

або руйнування товарів відходи, які мають господарську цінність, підлягають поміщенню

протягом 10 днів від дати знищення товарів у відповідний митний режим як іноземні

товари, які перебувають під митним контролем.

2. Відходи, що утворилися в результаті знищення або руйнування товарів і не мають

господарської цінності та не можуть бути утилізовані, підлягають видаленню відповідно

до законодавства України як українські товари підприємством, яке здійснило операції зі

знищення (руйнування) товарів.

http://yurist-online.org/

Стаття 180. Митний контроль товарів, що поміщуються у митний режим

знищення або руйнування

1. Товари, поміщені у митний режим знищення або руйнування, а також залишки та

відходи, що утворилися в результаті здійснення операцій із знищення (руйнування),

перебувають під митним контролем.

2. Орган доходів і зборів має право здійснювати у будь-який час перевірку товарів,

поміщених у митний режим знищення або руйнування (до моменту їх фактичного

знищення), а також залишків і відходів, одержаних у результаті здійснення операцій із

знищення або руйнування (до моменту їх декларування у відповідний митний режим чи

видалення відповідно до законодавства України).

3. Відповідні посадові особи органів доходів і зборів та інших державних органів, до

повноважень яких належить контроль за переміщенням товарів, що знищуються, мають

право бути присутніми під час здійснення операцій із знищення (руйнування) таких

товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 181. Завершення митного режиму знищення або руйнування

1. Митний режим знищення або руйнування завершується після виконання операцій із

знищення або руйнування товарів та декларування у відповідний митний режим їх

залишків.

Стаття 182. Відповідальність осіб за недотримання митного режиму

знищення або руйнування

1. Відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законодавчими актами України

за недотримання умов митного режиму знищення або руйнування, несуть:

1) власник товарів (уповноважена особа) з моменту заявлення товарів у цей митний режим

до моменту їх передання підприємству, уповноваженому відповідно до законодавства

України на знищення (руйнування) відповідних категорій товарів і яке фактично здійснює

таке знищення (руйнування), а також з моменту отримання від зазначеного підприємства

залишків (відходів) знищення (руйнування), якщо такі залишки утворюються, до моменту

завершення митного оформлення цих залишків та видалення відходів відповідно до

законодавства України;

2) підприємство, уповноважене відповідно до законодавства України на знищення

(руйнування) відповідних категорій товарів, з моменту прийняття для знищення

(руйнування) товарів, поміщених у митний режим знищення або руйнування, до моменту

передання власнику товарів (уповноваженій особі) залишків, якщо вони утворилися в

результаті здійснення таких операцій, а в разі якщо залишки за договором передаються у

власність цьому підприємству, - до моменту завершення митного оформлення цих

залишків у відповідний митний режим.

Глава 26. Відмова на користь держави

http://yurist-online.org/

Стаття 183. Митний режим відмови на користь держави

1. Відмова на користь держави - це митний режим, відповідно до якого власник

відмовляється від іноземних товарів на користь держави без будь-яких умов на свою

користь.

Стаття 184. Поміщення товарів у митний режим відмови на користь

держави

1. У митний режим відмови на користь держави поміщуються іноземні товари.

2. Відмова від товарів на користь держави здійснюється за відповідною письмовою заявою

власника цих товарів та з дозволу органу доходів і зборів.

3. Кабінет Міністрів України визначає перелік товарів, які не можуть бути поміщені у

митний режим відмови на користь держави.

4. Іноземні товари поміщуються у митний режим відмови на користь держави із

звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів

нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 185. Завершення митного режиму відмови на користь держави

1. Митний режим відмови на користь держави завершується після розміщення товарів на

складі органу доходів і зборів.

2. Відповідальність за неправомірне розпорядження товарами шляхом їх поміщення в

митний режим відмови на користь держави несе декларант. Органи доходів і зборів не

відшкодовують будь-які майнові претензії осіб, які мають повноваження щодо товарів, від

яких декларант відмовився на користь держави.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ VI

ПЕРЕМІЩЕННЯ І ПРОПУСК ТОВАРІВ, ТРАНСПОРТНИХ

ЗАСОБІВ КОМЕРЦІЙНОГО ПРИЗНАЧЕННЯ ЧЕРЕЗ МИТНИЙ

КОРДОН УКРАЇНИ. МИТНІ ФОРМАЛЬНОСТІ ПРИ

ПЕРЕМІЩЕННІ ТОВАРІВ ЧЕРЕЗ МИТНИЙ КОРДОН УКРАЇНИ

РІЗНИМИ ВИДАМИ ТРАНСПОРТУ

Глава 27. Загальні положення щодо умов та порядку переміщення і

пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення

через митний кордон України

Стаття 186. Засоби та способи переміщення товарів

http://yurist-online.org/

1. Переміщення товарів через митний кордон України здійснюється засобами авіаційного,

водного, автомобільного, залізничного, трубопровідного транспорту та лініями

електропередачі, а також змішаними перевезеннями. Під змішаним (комбінованим)

перевезенням розуміється міжнародне перевезення вантажів щонайменш двома різними

видами транспорту відповідно до договору змішаного (комбінованого) перевезення з місця

в одній країні, де вантажі переходять у відання оператора такого перевезення, до

визначеного місця доставки в іншій країні.

2. Залежно від наявності перевізника, відправника, одержувача, а також договору на

перевезення товари переміщуються у:

1) вантажних відправленнях;

2) супроводжуваному багажі;

3) несупроводжуваному багажі;

4) ручній поклажі;

5) міжнародних поштових відправленнях;

6) міжнародних експрес-відправленнях.

Стаття 187. Митні формальності на транспорті

1. Транспортні засоби комерційного призначення, якими переміщуються пасажири та/або

товари через митний кордон України, підлягають митному контролю та митному

оформленню.

2. Митні формальності, що здійснюються під час митного контролю та митного

оформлення транспортних засобів комерційного призначення, якими переміщуються

пасажири та/або товари через митний кордон України, мають уніфікований характер і не

залежать від країни реєстрації або країни - власника транспортного засобу, країни, з якої

прибув цей транспортний засіб, або країни, куди він прямує, крім випадків, передбачених

міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону, та відповідними

міжнародними актами, в частині застосування санкцій та обмежень у торгівлі з окремими

країнами.

3. Органи доходів і зборів виконують митні формальності в зонах митного контролю,

створених відповідно до положень глави 48 цього Кодексу, якщо інше не передбачено цим

Кодексом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 188. Сприяння посадовим особам органів доходів і зборів у

виконанні митних формальностей

1. З метою прискорення виконання митних формальностей під час переміщення

транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України працівники

водного, повітряного, автомобільного та залізничного транспорту сприяють посадовим

особам органів доходів і зборів у виконанні ними своїх службових обов'язків.

http://yurist-online.org/

2. Адміністрація автомобільних, морських і річкових портів, міжнародних аеропортів,

прикордонних залізничних станцій або інших обладнаних місць, у межах яких діють

пункти пропуску через державний кордон України, на безоплатній основі забезпечує

органи доходів і зборів необхідними службовими приміщеннями, обладнанням, засобами

зв'язку та створює їм належні умови для роботи.

3. Перелік приміщень, зазначених у частині другій цієї статті, та вимоги до них

визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади,

що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, відповідно

до обсягу та характеру міжнародних перевезень.

4. Місця розвантаження та завантаження транспортних засобів комерційного призначення,

посадки та висадки пасажирів, а також місця стоянки для здійснення митного контролю

визначаються адміністрацією автомобільних, морських і річкових портів, міжнародних

аеропортів, прикордонних залізничних станцій або інших обладнаних місць, у межах яких

діють пункти пропуску через державний кордон України, з урахуванням особливостей їх

функціональної і технологічної діяльності та за поданням відповідного органу доходів і

зборів, погодженим з відповідним органом охорони державного кордону.

5. Зміна місця стоянки суден визначається адміністрацією порту з обов'язковим

інформуванням відповідного органу доходів і зборів та органу охорони державного

кордону України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 189. Тимчасовий пропуск транспортних засобів комерційного

призначення на митну територію України

1. Транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення

товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на

митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів

нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

2. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного

призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без

урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного

ремонту).

3. Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну

територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не

використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

4. Спеціальне обладнання, призначене для навантаження, вивантаження, захисту і

зберігання вантажу, яке переміщується разом з транспортним засобом комерційного

призначення через митний кордон України, підлягає пропуску в тому самому порядку, що і

транспортний засіб, за умови використання такого обладнання за призначенням та

зворотного вивезення (ввезення) разом з цим транспортним засобом. Ввезення

спеціального обладнання на митну територію України та вивезення його за межі цієї

території окремо від транспортного засобу комерційного призначення можливе на тих

самих умовах, за умови підтвердження, що дане обладнання призначено для конкретного

http://yurist-online.org/

транспортного засобу комерційного призначення, ввезеного на митну територію України

(вивезеного за межі цієї території) раніше.

5. Запасні частини та обладнання, призначені для використання у процесі ремонту чи

технічного обслуговування транспортних засобів комерційного призначення, тимчасово

ввезених на митну територію України або тимчасово вивезених з неї, можуть ввозитися

(вивозитися) під зобов'язання про їх зворотне вивезення (ввезення) без справляння митних

платежів та без застосування до них заходів нетарифного регулювання

зовнішньоекономічної діяльності. Орган доходів і зборів, що здійснює пропуск таких

запасних частин та обладнання, може вимагати застосування заходів гарантування,

передбачених цим Кодексом.

6. Замінені запасні частини та обладнання можуть не вивозитися за межі митної території

України (не ввозитися на неї), а з дозволу органу доходів і зборів:

1) бути пред'явлені органу доходів і зборів та оформлені для вільного обігу на митній

території України (за її межами); або

2) бути знищені під контролем органу доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 190. Товари, помилково ввезені на митну територію України

1. Товари можуть вважатися помилково ввезеними на митну територію України, якщо

орган доходів і зборів переконається в тому, що ввезення цих товарів не є результатом

умисних дій. Помилкове ввезення товарів не може вважатися порушенням митних правил.

2. Помилково ввезеними на митну територію України не можуть вважатися товари, умови

та підстави ввезення яких були змінені після перетинання ними митного кордону України.

3. Помилково ввезені на митну територію України товари вивозяться за межі цієї території

на підставі товаросупровідних документів, якщо такі товари не пропущені на митну

територію України.

4. Помилково ввезені на митну територію України товари, які були пропущені на митну

територію України і які зберігають статус іноземних товарів, вивозяться за межі цієї

території у митному режимі реекспорту на підставі товаросупровідних документів, згідно

з якими ці товари були ввезені.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 191. Права та обов'язки перевізника

1. Перевізники мають право:

1) не приймати для перевезення між органами доходів і зборів товари у разі оформлення

митних та/або транспортних документів з порушенням порядку, встановленого

законодавством України;

http://yurist-online.org/

2) замінювати моторний транспортний засіб, попередньо повідомивши орган доходів і

зборів призначення про причини такої заміни (технічний стан, екологічні вимоги,

економічна доцільність);

3) замінювати уповноважену перевізником особу (водія), відповідальну за доставку

товарів до органу доходів і зборів призначення, попередньо повідомивши цей орган про

причини такої заміни (стан здоров'я, візові питання, вимоги Європейської угоди щодо

роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні

перевезення);

4) з дозволу органу доходів і зборів призначення вивантажувати товар на склад цього

органу, якщо доставлені перевізником товари, що перебувають під митним контролем,

протягом трьох діб не будуть заявлені відповідальною за це особою до жодного митного

режиму. У такому разі витрати на вивантаження та зберігання товару відшкодовуються

його власником;

5) отримувати роз'яснення причин відмови у митному оформленні чи пропуску товарів,

транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України та перелік

заходів, яких необхідно вжити для їх усунення.

2. Перевізники зобов'язані:

1) під час прийняття товарів до перевезення перевіряти точність відомостей щодо

кількості вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування.

У разі неможливості такої перевірки вносити відповідний запис до міжнародної

автомобільної накладної (CMR);

2) у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу, доставляти товари до органу доходів і

зборів призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них;

3) не розпочинати вивантаження чи перевантаження товарів без дозволу органу доходів і

зборів;

4) у разі прибуття до органу доходів і зборів призначення у неробочий час забезпечувати

схоронність товарів і вживати визначених органом доходів і зборів заходів для

недопущення їх несанкціонованого вилучення з-під митного контролю.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 192. Заходи, що вживаються у разі аварії чи дії обставин

непереборної сили під час перевезення товарів

1. Якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин

непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається

вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення

будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події,

місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

http://yurist-online.org/

2. Органи доходів і зборів не відшкодовують перевізнику витрати, понесені у зв'язку із

вжиттям заходів, передбачених цією статтею.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 193. Відповідальність за порушення встановленого порядку

переміщення товарів транзитом

1. За порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник

притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

2. У разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під

митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов'язаний сплатити митні

платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів. Порушення перевізником

встановлених цим Кодексом строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не

створює для нього зобов'язання щодо сплати митних платежів.

3. Перевізник звільняється від зобов'язання щодо сплати митних платежів лише у разі,

якщо товари, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, було

знищено або безповоротно пошкоджено внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили

або природних втрат за нормальних умов транспортування, за умови підтвердження факту

аварії або дії обставин непереборної сили.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 28. Переміщення товарів через митний кордон України

Стаття 194. Попереднє повідомлення органів доходів і зборів про намір

ввезти товари на митну територію України

1. У разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним

особа попередньо повідомляють орган доходів і зборів, у зоні діяльності якого товари

будуть пред'явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

2. Попереднє повідомлення про намір ввезти товари на митну територію України

здійснюється шляхом надання органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари

будуть пред'явлені для митного оформлення, попередньої митної декларації або іншого

документа, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94

цього Кодексу.

3. Попереднє повідомлення може здійснюватися у формі електронних документів. Формат

таких документів, кодування символів, засоби пересилання визначаються центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

4. Під час надання органу доходів і зборів попереднього повідомлення про намір здійснити

переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний

кордон України цьому органу доходів і зборів надаються документи та/або відомості, у

http://yurist-online.org/

тому числі засобами інформаційних технологій, передбачені частиною четвертою статті

335 цього Кодексу.

5. Положення цієї статті не застосовуються до морських, річкових та повітряних суден, які

під час перебування на митній території України не роблять зупинок у портах чи

аеропортах, розташованих на цій території.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 195. Пункти пропуску через державний кордон України, в яких

товари переміщуються через митний кордон

1. Переміщення товарів через митний кордон України здійснюється у пунктах пропуску

через державний кордон України, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України

відповідно до міжнародних договорів України, укладених в установленому законом

порядку.

2. Переміщення окремих видів товарів через митний кордон України може здійснюватися

у спеціально визначених пунктах пропуску через державний кордон України. Переліки

таких товарів та пунктів пропуску затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Стаття 196. Заборона щодо переміщення окремих товарів через митний

кордон України

1. Не можуть бути пропущені через митний кордон України:

1) товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом;

2) товари, на пропуск яких відповідно до закону потрібні дозволи інших державних

органів, за відсутності цих дозволів (крім алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а

також харчових продуктів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та

в порядку, встановлених статтею 376 та частиною другою статті 378 цього Кодексу);

3) товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього

Кодексу та інших законів України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

2. Перевізник зобов'язаний здійснити зворотне вивезення товарів, ввезення і транзит яких

на митну територію України заборонений.

Стаття 197. Обмеження щодо переміщення окремих товарів через митний

кордон України

1. У випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо

їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон

України та їх митне оформлення здійснюються органами доходів і зборів на підставі

отриманих з використанням засобів інформаційних технологій документів, які

підтверджують дотримання зазначених обмежень, виданих державними органами,

уповноваженими на здійснення відповідних контрольних функцій, іншими юридичними

особами, уповноваженими на їх видачу, якщо подання таких документів органам доходів і

зборів передбачено законами України.

http://yurist-online.org/

2. Переліки таких товарів (із зазначенням їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД), а також

порядок видачі відповідних дозволів та їх обігу з використанням засобів інформаційних

технологій затверджуються Кабінетом Міністрів України.

3. Обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної

території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний

кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема,

визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному

декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 198. Подання документів та відомостей органам доходів і зборів у

пунктах пропуску через державний кордон України

1. Органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із

статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари,

достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через

митний кордон України.

2. Товари, що переміщуються через митний кордон України в режимі транзиту, у разі

необхідності довантаження транспортного засобу або перевантаження з метою транзиту

через митний склад можуть направлятися для митного оформлення в орган доходів і

зборів, у зоні діяльності якого буде здійснено таке перевантаження (довантаження).

Органу доходів і зборів в такому разі подаються лише заява перевізника і копія договору,

який є підставою для перевантаження (довантаження).

3. Якщо за умовами перевезення митне оформлення товарів у повному обсязі здійснюється

не в місці перетину митного кордону, а перевезення здійснюється із зміною транспортного

засобу у пункті пропуску через державний кордон України, органу доходів і зборів у

пункті пропуску через державний кордон України подаються транспортні, комерційні та

інші супровідні документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації

та необхідні для прийняття рішення про можливість їх пропуску через митний кордон

України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 199. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів

комерційного призначення у пунктах пропуску через державний

кордон України

1. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення

у пунктах пропуску через державний кордон України не може перевищувати 30 днів, а для

автомобільного транспорту - п'ять днів з моменту прибуття у пункт пропуску через

державний кордон України для здійснення митних процедур.

2. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення

у пунктах пропуску через державний кордон України, встановлений частиною першою

цієї статті, не застосовується до операцій з накопичення в пунктах пропуску через

http://yurist-online.org/

державний кордон України суднових партій товарів, що вивозяться за межі митної

території України, у тому числі в митному режимі транзиту.

(Із доповненнями, внесеними згідно із

Законом України від 04.04.2013 р. N 183-VII)

Стаття 200. Доставка товарів та документів у місце, визначене органом

доходів і зборів

1. Після надання органом доходів і зборів дозволу на пропуск товарів через митний кордон

України власник товарів або уповноважена ним особа зобов'язані доставити товари та

документи на них без будь-якої зміни їх стану у визначене органом доходів і зборів місце і

забезпечити перебування їх у цьому місці до прибуття посадових осіб органу доходів і

зборів, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

2. Доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений

статтею 95 цього Кодексу.

3. Товари і транспортні засоби, якими вони перевозяться, після прибуття у місце доставки

розміщуються у зонах митного контролю.

4. У місці доставки товари і транспортні засоби пред'являються, а документи на них

передаються органу доходів і зборів у мінімально можливий строк після їх прибуття, а в

разі прибуття поза робочим часом, встановленим для органу доходів і зборів, - у

мінімально можливий строк після початку роботи цього органу.

5. Зміна місця стоянки (прибуття) транспортного засобу, вивантаження, перевантаження

товарів, розпакування, пакування чи перепакування товарів, зміна, вилучення чи

пошкодження засобів забезпечення ідентифікації допускаються лише з дозволу органу

доходів і зборів, крім випадків, передбачених главою 2 цього Кодексу. У разі відмови у

наданні дозволу органи доходів і зборів зобов'язані невідкладно, письмово або в

електронній формі, повідомити власника товару або уповноважену ним особу про причини

і підстави такої відмови.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 29. Тимчасове зберігання

Стаття 201. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем

1. Товари з моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний

митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем.

Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового

зберігання.

2. Товари гуманітарної допомоги для їх тимчасового зберігання з дозволу відповідного

органу доходів і зборів можуть розміщуватися на складах організацій - отримувачів

гуманітарної допомоги. При цьому керівник організації - отримувача гуманітарної

допомоги забезпечує ведення обліку товарів, що розміщуються на складі цієї організації та

випускаються з нього, в порядку, передбаченому для складів тимчасового зберігання, та

щоквартальне подання органу доходів і зборів звіту про рух товарів на складі за формою,

http://yurist-online.org/

що встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику. Орган доходів і зборів має право вимагати

подання позачергового звіту.

3. На складах тимчасового зберігання утворюються постійні, а на складах організацій -

отримувачів гуманітарної допомоги - тимчасові (на час тимчасового зберігання на них під

митним контролем товарів гуманітарної допомоги) зони митного контролю.

4. На тимчасове зберігання під митним контролем із застосуванням положень цієї глави

товари також можуть розміщуватися на митних складах або на складах органів доходів і

зборів.

5. У разі втрати товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним

контролем, або видачі їх без дозволу органів доходів і зборів утримувач складу

тимчасового зберігання, утримувач митного складу, керівник організації - отримувача

гуманітарної допомоги несуть адміністративну відповідальність, передбачену цим

Кодексом. Крім того, у таких випадках на цих осіб покладається обов'язок щодо сплати

митних платежів, установлених законом на імпорт зазначених товарів.

6. Утримувач складу тимчасового зберігання, утримувач митного складу, керівник

організації - отримувача гуманітарної допомоги звільняються від відповідальності за

втрату товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, та

зобов'язання щодо сплати митних платежів, установлених законом на імпорт цих товарів,

лише у разі, якщо ці товари були знищені або безповоротно пошкоджені внаслідок аварії,

дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов зберігання.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 202. Документи, необхідні для розміщення товарів на складі

тимчасового зберігання

1. Єдиним документом, необхідним для розміщення товарів на тимчасове зберігання під

митним контролем, є уніфікований документ за формою, встановленою центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику, що містить опис цих товарів на підставі товаросупровідних документів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 203. Операції з товарами, що перебувають на тимчасовому

зберіганні під митним контролем

1. Власник товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або

уповноважена ним особа з дозволу органу доходів і зборів можуть проводити з цими

товарами такі операції:

1) прості складські операції, необхідні для забезпечення збереження цих товарів:

переміщення товарів у межах складу з метою раціонального розміщення, чищення,

провітрювання, створення оптимального температурного режиму зберігання, сушіння (у

тому числі із створенням потоку тепла), захист від корозії, боротьба із шкідниками,

інвентаризація;

http://yurist-online.org/

2) огляд та вимірювання;

3) усунення пошкодження упаковки;

4) взяття проб та зразків;

5) підготовка товарів до продажу (відчуження) і транспортування: сортування, пакування,

перепакування, маркування, навантаження, вивантаження, перевантаження та інші подібні

операції.

2. У разі відмови у наданні дозволу на проведення операцій, зазначених у частині першій

цієї статті, органи доходів і зборів зобов'язані невідкладно, письмово або в електронній

формі, повідомити власника товару або уповноважену ним особу про причини та підстави

такої відмови.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 204. Строк тимчасового зберігання товарів

1. Загальний строк тимчасового зберігання товарів під митним контролем становить 90

календарних днів.

2. Товари, які швидко псуються або мають обмежений строк зберігання, можуть

перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем у межах строку збереження

їх якостей, які дають можливість використовувати такі товари за призначенням, але не

більше строку, встановленого частиною першою цієї статті.

3. Строк тимчасового зберігання товарів, зазначений у частині першій цієї статті, за

заявою власника або уповноваженої ним особи може бути продовжений (але не більше ніж

на 30 днів) органом доходів і зборів, за дозволом якого товари були розміщені на складі.

Якщо особа, яка зберігає товари на складі тимчасового зберігання відкритого типу або

митному складі відкритого типу, не є утримувачем цього складу, її заява про продовження

строку тимчасового зберігання зазначених товарів попередньо погоджується з

утримувачем складу. У разі відмови у продовженні строку тимчасового зберігання орган

доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити

власника товару або уповноважену ним особу про причини і підстави такої відмови.

4. До закінчення строків зберігання, зазначених у частинах першій - третій цієї статті,

товари, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, повинні бути:

1) задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного

режиму; або

2) передані власником або уповноваженою ним особою, утримувачем складу тимчасового

зберігання, митного складу, організацією - отримувачем гуманітарної допомоги

відповідному органу доходів і зборів для зберігання та/або розпорядження відповідно до

цього Кодексу; або

3) відправлені під митним контролем до інших органів доходів і зборів для їх подальшого

митного оформлення; або

http://yurist-online.org/

4) вивезені за межі митної території України.

5. Якщо товари, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем,

декларувалися органу доходів і зборів, але щодо них після закінчення строків зберігання,

зазначених у частинах першій - третій цієї статті, двічі надавалася відмова у митному

оформленні в порядку, встановленому цим Кодексом, такі товари підлягають обов'язковій

передачі власником або уповноваженою ним особою, утримувачем складу тимчасового

зберігання, митного складу, організацією - отримувачем гуманітарної допомоги на склад

органу доходів і зборів.

6. Орган доходів і зборів встановлює строк для вивезення товарів із складу, виходячи з

можливостей наявних засобів для транспортування цих товарів та навантажувально-

розвантажувальної техніки.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 205. Митне оформлення товарів, які протягом строку тимчасового

зберігання під митним контролем стали непридатними, були зіпсовані

чи пошкоджені внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили

1. Товари, які протягом строку тимчасового зберігання під митним контролем стали

непридатними, були зіпсовані чи пошкоджені внаслідок аварії або дії обставин

непереборної сили, що підтверджується відповідними документами, підлягають митному

оформленню як такі, що надійшли на митну територію України у непридатному,

зіпсованому або пошкодженому стані.

Стаття 206. Тимчасове зберігання товарів на складах, розташованих поза

межами пунктів пропуску через державний кордон України на

територіях аеропортів, морських та/або річкових портів

1. У випадках, коли доставка товарів кінцевому одержувачу через умови перевезення (або

з будь-яких інших причин) переривається, товари можуть розміщуватися на складах

тимчасового зберігання, які розташовані поза межами пунктів пропуску через державний

кордон України на територіях аеропортів, морських та/або річкових портів та у яких

здійснюються прийняття, навантаження, перевантаження, вивантаження та видача товарів,

що переміщуються через митний кордон України. Дозволом для розміщення товарів на

такому складі тимчасового зберігання є дозвіл органу доходів і зборів на вивантаження

товару з транспортного засобу.

2. Товари, розміщені на складах тимчасового зберігання, розташованих поза межами

пунктів пропуску через державний кордон України на територіях аеропортів, морських

та/або річкових портів, до їх випуску із складу вважаються такими, що не пропущені на

митну територію України.

3. Вивезення товарів із складів тимчасового зберігання, розташованих на територіях

аеропортів, морських та/або річкових портів, у межах яких є пункти пропуску через

державний кордон України, здійснюється на підставі рішення органу доходів і зборів про

пропуск цих товарів на митну територію України або про відмову в такому пропуску, крім

випадків, зазначених у частині п'ятій цієї статті.

http://yurist-online.org/

4. У разі прийняття органом доходів і зборів рішення про пропуск товарів, розміщених на

складі тимчасового зберігання, розташованому поза межами пунктів пропуску через

державний кордон України на територіях аеропортів, морських та/або річкових портів, на

митну територію України цьому органу з метою забезпечення контролю за доставкою

зазначених товарів до органу доходів і зборів призначення подаються транспортні

документи, що містять відомості про ці товари, та комерційні документи (за їх наявності).

5. Вивезення за межі митної території України товарів, розміщених на складі тимчасового

зберігання, розташованому поза межами пунктів пропуску через державний кордон

України на територіях аеропортів, морських та/або річкових портів, у разі якщо органом

доходів і зборів прийнято рішення про відмову в пропуску таких товарів на митну

територію України, здійснюється перевізником, який здійснював ввезення зазначених

товарів. Випуск товарів зі складу тимчасового зберігання за межі митної території України

здійснюється на підставі товаросупровідних документів та дозволу, який надавав орган

доходів і зборів на вивантаження товару з транспортного засобу.

6. З дозволу органу доходів і зборів з товарами, розміщеними на складах тимчасового

зберігання, розташованих поза межами пунктів пропуску через державний кордон України

на територіях аеропортів, морських та/або річкових портів, дозволяється здійснювати

тільки прості складські операції, необхідні для забезпечення збереження цих товарів:

переміщення товарів у межах складу з метою раціонального розміщення, чищення,

провітрювання, створення оптимального температурного режиму зберігання, сушіння (у

тому числі із створенням потоку тепла), захист від корозії, боротьба із шкідниками,

інвентаризація.

7. Переміщення товарів, розміщених на складах тимчасового зберігання, розташованих

поза межами пунктів пропуску через державний кордон України на територіях аеропортів,

морських та/або річкових портів, між складами тимчасового зберігання в межах однієї

зони митного контролю здійснюється з повідомленням та під контролем органу доходів і

зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 30. Митні формальності на морському і річковому транспорті

Стаття 207. Тривалість перебування суден закордонного плавання під

митним контролем

1. Судно закордонного плавання протягом усього часу стоянки в порту перебуває під

митним контролем. Орган доходів і зборів має право в цей період здійснювати огляд і

переогляд судна, пломбування та опечатування його окремих трюмів і приміщень, де

розміщені товари, підстави для ввезення на митну територію України, вивезення за межі

митної території України чи транзит через територію України яких відсутні.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 208. Строк та черговість митного оформлення суден закордонного

плавання

http://yurist-online.org/

1. Залежно від водотоннажності і призначення суден закордонного плавання їх митне

оформлення проводиться у строк, який визначається керівником органу доходів і зборів за

погодженням з керівником відповідного органу охорони державного кордону України та

іншими контрольними службами.

2. Митне оформлення суден закордонного плавання здійснюється цілодобово у такій

черговості:

1) аварійні судна;

2) пасажирські судна;

3) вантажно-пасажирські судна;

4) лінійні судна;

5) танкерні судна;

6) інші судна у порядку їх прибуття.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 209. Місця здійснення митного контролю на морському та

річковому транспорті

1. Органи доходів і зборів здійснюють митний контроль на морському та річковому

транспорті в зонах митного контролю на територіях морських та річкових портів, а також в

акваторіях портів, відкритих для міжнародних перевезень.

2. Якщо судно закордонного плавання внаслідок аварії, стихійного лиха або інших

обставин, що мають характер непереборної сили, не в змозі досягти одного з місць

здійснення митного контролю на митній території України, вивантаження з нього товарів

допускається у місцях, де немає органів доходів і зборів. У таких випадках капітан судна

повинен вжити всіх необхідних заходів для забезпечення зберігання цих товарів та

пред'явлення їх найближчому органу доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 210. Митний контроль за вантажними операціями у водному

сполученні

1. Вивантаження товарів із суден закордонного плавання та навантаження товарів на

зазначені судна здійснюються з дозволу органу доходів і зборів та під його контролем

згідно з документами, передбаченими статтею 335 цього Кодексу. Дозвіл надається

невідкладно після перевірки поданих документів та встановлення їх відповідності

вимогам цього Кодексу. У разі відмови у наданні дозволу орган доходів і зборів

зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити власника товарів

або уповноважену ним особу про причини і підстави такої відмови.

http://yurist-online.org/

2. Товари, вивантажені з судна в зону митного контролю на території морського, річкового

порту, для митних цілей вважаються такими, що перебувають на складі тимчасового

зберігання. При цьому договір на зберігання товарів не вимагається.

3. У разі втрати товарів, що перебувають у зоні митного контролю на території морського,

річкового порту (крім природних втрат за нормальних умов зберігання), або видачі їх без

дозволу органу доходів і зборів обов'язок із сплати митних платежів, установлених

законом на імпорт цих товарів, покладається на адміністрацію порту.

4. Вивезення за межі митної території України товарів, вивантажених із судна

закордонного плавання на тимчасове зберігання у разі транзиту в межах одного пункту

пропуску, а також у разі відмови у пропуску товарів через митний кордон України чи у разі

визнання товарів такими, що ввезені помилково, здійснюється перевізником і окремого

дозволу органу доходів і зборів не потребує. Здійснювати будь-які інші операції з такими

товарами без дозволу органу доходів і зборів забороняється.

5. З метою надання органам доходів і зборів можливості оцінити ризики при ввезенні

товарів на митну територію України морськими (річковими) суднами перевізник може

надавати органу доходів і зборів відомості щодо цих товарів в електронному вигляді у

форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 211. Митний контроль суден закордонного плавання, що

прибувають на митну територію України на нетривалий час

1. Судно закордонного плавання, яке заходить у відкритий для міжнародних водних

перевезень порт для поповнення запасів води, палива, продовольства, проведення

термінових ремонтних робіт на строк до п'яти діб, митному оформленню не підлягає, але

перебуває під митним контролем до його відправлення.

2. Товари (крім припасів), які навантажуються на це судно, підлягають митному

оформленню на загальних підставах.

Стаття 212. Митне оформлення рибної продукції, виробленої українськими

суднами в межах Азово-Чорноморського басейну

1. Митне оформлення рибної продукції, виробленої українськими суднами в межах Азово-

Чорноморського басейну, здійснюється без оформлення митної декларації. Оподаткування

зазначеної продукції здійснюється відповідно до Податкового кодексу України та цього

Кодексу.

Стаття 213. Митне оформлення суден, побудованих чи придбаних за

кордоном або проданих за кордон

1. Митне оформлення придбаного або побудованого резидентом за межами митної

території України судна здійснюється в режимі імпорту під час його першого заходу в

один з українських портів після набуття резидентом права власності на таке судно.

http://yurist-online.org/

2. Митне оформлення придбаного нерезидентом на митній території України судна

здійснюється в режимі експорту, якщо таке судно вивозиться за межі митної території

України.

Стаття 214. Дозвіл органу доходів і зборів на відправлення судна

закордонного плавання

1. Органи управління портом не дозволяють капітанові судна закордонного плавання

виходити з акваторії порту без відмітки органу доходів і зборів на відповідному судновому

документі.

2. Для тимчасового відходу судна з порту у зв'язку з дією обставин непереборної сили,

стихійним лихом, а також з метою рятування людей дозвіл органу доходів і зборів не

обов'язковий.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 31. Митні формальності на авіатранспорті

Стаття 215. Документи для контролю за повітряним судном

1. Командир повітряного судна зобов'язаний подати органу доходів і зборів для здійснення

митного контролю документи, передбачені статтею 335 цього Кодексу.

2. Дозвіл органу доходів і зборів на вивантаження товарів з повітряного судна або

завантаження товарів на нього надається після перевірки поданих документів та

встановлення їх відповідності вимогам цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 216. Вимушена посадка

1. Командир повітряного судна, який здійснив вимушену посадку за межами міжнародного

аеропорту, зобов'язаний вжити необхідних заходів для забезпечення збереження товарів,

які підлягають митному контролю, та протягом доби повідомити найближчий

міжнародний аеропорт про місце посадки судна.

2. Адміністрація міжнародного аеропорту після одержання такого повідомлення

зобов'язана забезпечити перевезення посадових осіб органу доходів і зборів до місця

посадки судна або доставити пасажирів, екіпаж і товари, що підлягають митному

контролю, до органу доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 217. Товари, що перевозяться транзитними авіапасажирами

http://yurist-online.org/

1. Товари, що перевозяться транзитними авіапасажирами (крім товарів, заборонених до

транзиту), не підлягають оподаткуванню митними платежами та безперешкодно

переміщуються в межах зони митного контролю міжнародного аеропорту.

Глава 32. Митні формальності на залізничному транспорті

Стаття 218. Здійснення митного контролю на залізничному транспорті

1. Строки здійснення митних формальностей щодо залізничного рухомого складу

визначаються керівником органу доходів і зборів за погодженням з іншими

контролюючими органами та адміністрацією залізниці, а в пункті пропуску (пункті

контролю) через державний кордон України - крім того, з керівником відповідного органу

охорони державного кордону України.

2. Розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для

здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться

підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 219. Відповідальність за втрату чи неналежну доставку товарів до

органу доходів і зборів призначення

1. Залізниця несе передбачену цим Кодексом та іншими законодавчими актами України

відповідальність за втрату чи неналежну доставку товарів, що перебувають під митним

контролем, до органу доходів і зборів призначення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 220. Місце здійснення митних формальностей у міжнародному

залізничному сполученні

1. Митний контроль товарів у міжнародному залізничному сполученні здійснюється в

зонах митного контролю. Пасажири поїздів міжнародного сполучення можуть проходити

митний контроль також в інших місцях, визначених уздовж маршруту руху поїзда за

погодженням між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту державного кордону, та

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

політику у сфері транспорту.

2. З метою запобігання порушенню розкладу руху поїздів митний контроль може

здійснюватися поза пунктами пропуску через державний кордон або в місцях, визначених

керівником органу доходів і зборів за погодженням з керівниками залізничної станції та

органу охорони державного кордону України.

3. У виняткових випадках, перелік яких визначається центральним органом виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, на

вимогу органу доходів і зборів окремі вагони, локомотиви, інші елементи рухомого складу

http://yurist-online.org/

для здійснення митного контролю можуть бути виключені зі складу поїзда, якщо

проведення такого контролю у складі поїзда неможливе.

4. Відправлення залізничних транспортних засобів з місць стоянки здійснюється з дозволу

органу доходів і зборів та органу охорони державного кордону України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 33. Митні формальності на автомобільному транспорті

Стаття 221. Порядок декларування автотранспортних засобів комерційного

призначення, які перевозять товари через митний кордон України

1. Автотранспортний засіб комерційного призначення, що використовується для

переміщення товарів через митний кордон України, не потребує окремої митної

декларації, якщо під час такого переміщення декларуються товари, які перевозяться цим

автотранспортним засобом.

2. Відомості про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить

товари, вносяться до митної декларації, за якою оформлено ці вантажі, книжки МДП,

передбаченої Митною конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням

книжки МДП 1975 року, товарно-транспортних накладних, дорожнього листа, провізних

та інших супровідних документів, передбачених законодавством.

Стаття 222. Порядок декларування порожніх автотранспортних засобів

комерційного призначення та автотранспортних засобів комерційного

призначення, які перевозять пасажирів через митний кордон України

1. Порожні автотранспортні засоби комерційного призначення та автотранспортні засоби,

які перевозять пасажирів через митний кордон України, декларуються шляхом подання

національних реєстраційних документів.

Глава 34. Митні формальності щодо припасів

Стаття 223. Загальні положення щодо порядку переміщення припасів через

митний кордон України

1. Припаси при дотриманні умов, установлених цим Кодексом, переміщуються через

митний кордон України із звільненням від оподаткування митними платежами та без

застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

2. Передбачені цією главою дозволи на видачу припасів або на здійснення інших операцій

з припасами надаються органами доходів і зборів протягом однієї години з моменту

отримання відповідного звернення. У разі відмови у наданні дозволу органи доходів і

зборів зобов'язані невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити особу, яка

звернулася за отриманням дозволу, про причини і підстави такої відмови.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 224. Умови звільнення від оподаткування митними платежами

припасів, які ввозяться на митну територію України

1. Припаси, які ввозяться на митну територію України морськими, річковими та

повітряними суднами, звільняються від оподаткування митними платежами за умови, що

вони залишаються на борту цих суден.

2. Припаси, які ввозяться на митну територію України засобами залізничного та

автомобільного транспорту, що здійснюють міжнародні перевезення товарів та/або

пасажирів, і призначені для споживання особами, які перебувають на борту цих

транспортних засобів, звільняються від оподаткування митними платежами за умови, що:

1) вони придбані тільки в країнах, територію яких перетинав відповідний транспортний

засіб;

2) всі належні митні платежі щодо них сплачено в країнах, де вони були придбані.

3. Припаси, необхідні для експлуатації і технічного обслуговування транспортних засобів,

які прибувають на митну територію України, звільняються від оподаткування митними

платежами за умови, що вони залишаються на борту цих транспортних засобів під час їх

перебування на цій території.

Стаття 225. Декларування припасів, які ввозяться на митну територію

України

1. Інформація, що зазначається у митній декларації на припаси, які ввозяться на митну

територію України, обмежується мінімумом відомостей, необхідних для здійснення їх

митного контролю. Допускається використання замість митної декларації на припаси

облікових документів про рух товарів у вагонах-ресторанах, кафе-барах тощо.

2. У митній декларації на припаси або в документі, що її замінює, які подаються під час

прибуття транспортного засобу на митну територію України, повинна враховуватися

кількість припасів, які видаються з дозволу органу доходів і зборів з числа припасів, що

знаходяться на борту цього засобу, при цьому на зазначену кількість припасів окрема

митна декларація або документ, що її замінює, не подаються.

3. У митній декларації на припаси або в документі, що її замінює, зазначається кількість

припасів, доставлених на транспортний засіб під час його перебування на митній території

України.

4. Окрема митна декларація або документ, що її замінює, на припаси, які залишаються на

борту транспортного засобу, не подається.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 226. Видача припасів

1. Органи доходів і зборів повинні дозволяти видачу припасів, ввезених на митну

територію України морським (річковим) судном або доставлених на це судно під час його

перебування на митній території України, для споживання пасажирами та членами екіпажу

http://yurist-online.org/

під час перебування зазначеного судна на митній території України, з урахуванням

кількості пасажирів і членів екіпажу та тривалості перебування судна на цій території.

2. Органи доходів і зборів повинні дозволяти видачу припасів, ввезених на митну

територію України морським (річковим) судном або доставлених на борт цього судна під

час його перебування на митній території України, для споживання членами екіпажу

зазначеного судна під час його ремонту у доці або на верфі за умови, що тривалість

перебування цього судна у доці або на верфі визнана обґрунтованою.

3. У разі якщо повітряне судно має зробити посадку в одному чи кількох аеропортах на

митній території України, органи доходів і зборів повинні дозволяти видачу припасів, які

знаходяться на борту або доставлені на борт під час перебування цього судна на митній

території України, для споживання під час стоянки повітряного судна в таких проміжних

аеропортах та під час перельоту між ними.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 227. Інші операції з припасами

1. Припаси, ввезені на митну територію України засобами водного, авіаційного та

залізничного транспорту, дозволяється:

1) випускати для вільного обігу на митній території України або поміщати в інший митний

режим, за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України;

2) перевантажувати з попереднього дозволу органу доходів і зборів на інші засоби

відповідно водного, авіаційного чи залізничного транспорту, що виконують міжнародні

рейси.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 228. Забезпечення схоронності припасів

1. Перевізники зобов'язані вживати необхідних заходів для запобігання будь-якому

недозволеному використанню припасів.

2. Органи доходів і зборів з метою забезпечення схоронності припасів можуть у разі

потреби накладати на них митне забезпечення.

3. У випадках, визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, органи доходів і зборів

вправі вимагати вилучення припасів з транспортних засобів, які здійснюють міжнародні

перевезення, для зберігання їх в іншому місці під час перебування цих транспортних

засобів на митній території України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 229. Декларування припасів, що вивозяться за межі митної

території України

http://yurist-online.org/

1. Митне оформлення та контроль за переміщенням припасів на транспортні засоби

комерційного призначення здійснюються в порядку, що встановлюється центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику. Пропуск припасів на транспортні засоби комерційного призначення

здійснюється на підставі оформлених товаросупровідних документів. Декларування

експорту припасів здійснюється на підставі товаросупровідних документів з накладеним

митним забезпеченням та відміткою адміністрації транспортного засобу комерційного

призначення про одержання припасів протягом не більше 30 календарних днів від дати

накладення митного забезпечення.

2. Під час відбуття транспортного засобу комерційного призначення за межі митної

території України окрема митна декларація або документ, що її замінює, на припаси, що

знаходилися на такому транспортному засобі на момент його прибуття на митну територію

України, не вимагаються.

3. У разі якщо орган доходів і зборів вимагає митну декларацію або документ, що її

замінює, на припаси, завантажені на транспортний засіб, який відбуває за межі митної

території України, інформація, що зазначається у такій декларації (такому документі),

обмежується мінімумом відомостей, необхідних для здійснення митного контролю

зазначених припасів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 230. Обмеження щодо пропуску алкогольних напоїв і тютюнових

виробів через митний кордон України на борту транспортного засобу

1. На борту транспортного засобу, що здійснює міжнародний рейс і прибуває на митну

територію України або відбуває з неї, дозволяється ввозити та вивозити для споживання

особами, які перебувають на його борту, алкогольні напої і тютюнові вироби з розрахунку

споживання однією особою на добу за нормами, що встановлюються центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 35. Митні формальності на трубопровідному транспорті та лініях

електропередачі

Стаття 231. Місця здійснення митного контролю товарів, що

переміщуються трубопровідним транспортом та лініями

електропередачі

1. Митний контроль товарів, що переміщуються через митний кордон України

трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, у тому числі з метою транзиту

через митну територію України, здійснюється в місцях митного контролю, які

визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 232. Порядок і строки митного контролю та митного оформлення

товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом та лініями

електропередачі

1. Порядок і строки митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються

трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, строки сплати митних платежів

визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, виходячи з особливостей переміщення

зазначених товарів через митний кордон України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 36. Переміщення (пересилання) товарів через митний кордон

України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях

Стаття 233. Загальні правила переміщення (пересилання) міжнародних

поштових та експрес-відправлень через митний кордон України

1. При переміщенні (пересиланні) міжнародних поштових та експрес-відправлень через

митний кордон України забезпечення сплати митних платежів, передбачене розділом X

цього Кодексу, не застосовується.

2. Ввезення експрес-перевізником міжнародних експрес-відправлень на митну територію

України або їх вивезення за межі цієї території через пункти пропуску, розташовані у

міжнародних аеропортах, а також їх перевантаження здійснюються безпосередньо під

бортом повітряного судна або з зони митного контролю пункту пропуску. Перевантаження

здійснюється в присутності посадової особи органу доходів і зборів та відповідних

службових осіб аеропорту та перевізника.

3. Орган доходів і зборів, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через

державний кордон України, здійснює пропуск вантажу експрес-перевізника на митну

територію України на підставі поданого експрес-перевізником єдиного транспортного

документа, який одночасно є документом контролю доставки з пункту пропуску через

державний кордон України до центральної сортувальної станції, та направляє його під

митним контролем до органу доходів і зборів призначення.

4. У пункті пропуску через державний кордон України до товарів, які переміщуються

(пересилаються) у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, заходи нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності та види контролю, зазначені у частині

першій статті 319 цього Кодексу, не застосовуються. Пропуск таких товарів через митний

кордон України здійснюється в найкоротший строк.

5. Операції з міжнародними поштовими та експрес-відправленнями (розпакування,

перепакування, пред'явлення для огляду тощо) та їх зберігання до випуску у вільний обіг

чи повернення відправникам здійснюються під митним контролем в місцях, які

визначаються та обладнуються відповідними операторами поштового зв'язку та експрес-

http://yurist-online.org/

перевізниками за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику.

6. Строк зберігання міжнародних експрес-відправлень під митним контролем не може

перевищувати 30 днів. Цей строк за письмовою заявою декларанта (повіреного) може бути

продовжений (але не більше ніж на 15 днів) органом доходів і зборів, у зоні діяльності

якого розташовані місця зберігання міжнародних експрес-відправлень, або органом

доходів і зборів, що здійснює митне оформлення відправлення за місцем розташування

одержувача. У разі відмови у продовженні строку зберігання орган доходів і зборів

зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронній формі, повідомити декларанта

(повіреного) про причини і підстави такої відмови.

7. Міжнародні поштові (крім тих, що переміщуються через територію України транзитом)

та експрес-відправлення переміщуються через митний кордон України після здійснення

митного контролю і митного оформлення товарів, що знаходяться в цих відправленнях.

8. Оператори поштового зв'язку та експрес-перевізники на вимогу органу доходів і зборів

пред'являють відправлення для здійснення митного огляду. Способи такого пред'явлення

визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику. Як правило, при проведенні митного огляду

товарів, що переміщуються (пересилаються) в міжнародних поштових та експрес-

відправленнях, органи доходів і зборів використовують технічні засоби митного контролю.

9. Органи доходів і зборів не вимагають пред'явлення для митного контролю листів,

поштових карток та секограм. За наявності достатніх підстав вважати, що в зазначених

відправленнях містяться товари, щодо яких законодавством встановлено заборони та/або

обмеження щодо переміщення через митний кордон України, а також за результатами

проведення митного огляду на підставі вибіркових або випадкових перевірок органи

доходів і зборів мають право вимагати пред'явлення зазначених відправлень. Вичерпний

перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

10. У разі письмової відмови одержувача від отримання міжнародного експрес-

відправлення експрес-перевізник після закінчення строку зберігання, зазначеного в

частині шостій цієї статті, повертає таке міжнародне експрес-відправлення відправникові

або передає його на склад органу доходів і зборів.

11. При надходженні міжнародного експрес-відправлення до митниці призначення

посадова особа цієї митниці здійснює підтвердження з відміткою на супровідних

документах, що експрес-перевізник виконав узяті на себе зобов'язання щодо доставки та

пред'явлення цього експрес-відправлення. Допускається з дозволу органу доходів і зборів

та під його контролем зберігання експрес-перевізником або його повіреним експрес-

відправлень до завершення їх митного оформлення.

12. Оператори поштового зв'язку, експрес-перевізники чи їх повірені зобов'язані за свій

рахунок пред'являти органам доходів і зборів для здійснення митного контролю

міжнародні поштові та експрес-відправлення, що переміщуються через митний кордон

України.

13. Митний контроль і митне оформлення товарів, що переміщуються (пересилаються)

через митний кордон України в міжнародних поштових відправленнях, здійснюються в

місцях міжнародного поштового обміну, які визначаються операторами поштового зв'язку

за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і

http://yurist-online.org/

реалізує державну політику у сфері надання послуг поштового зв'язку, та центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику, або за місцем розташування (проживання) одержувача або відправника.

14. Митний контроль і митне оформлення товарів, що переміщуються (пересилаються)

через митний кордон України в міжнародних експрес-відправленнях, здійснюються в

центральних (регіональних) сортувальних станціях або за місцем розташування

(проживання) одержувача (відправника).

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 234. Оподаткування митними платежами товарів, що

переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових та експрес-

відправленнях

1. Товари (за винятком підакцизних), що переміщуються (пересилаються) на адресу одного

одержувача (юридичної або фізичної особи) в одній депеші від одного відправника у

міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача (юридичної або

фізичної особи) в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у

міжнародних експрес-відправленнях, якщо їх сумарна фактурна вартість не перевищує

еквівалент 150 євро, не є об'єктом оподаткування митними платежами.

2. Товари (за винятком підакцизних), що переміщуються (пересилаються) на адресу одного

одержувача (юридичної або фізичної особи) в одній депеші від одного відправника у

міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача (юридичної або

фізичної особи) в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у

міжнародних експрес-відправленнях, якщо їх сумарна фактурна вартість перевищує

еквівалент 150 євро, оподатковуються митом відповідно до цього Кодексу та податком на

додану вартість відповідно до Податкового кодексу України.

3. Підакцизні товари, переміщення (пересилання) яких через митний кордон України не

заборонено законом, незалежно від вартості оподатковуються митом відповідно до цього

Кодексу, а також іншими податками відповідно до Податкового кодексу України.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 235. Заборони та обмеження щодо переміщення (пересилання)

окремих видів товарів у міжнародних поштових та експрес-

відправленнях

1. Забороняється переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес-

відправленнях:

1) товарів, заборонених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України

відповідно до ввезення на митну територію України або вивезення з цієї території;

2) товарів, відправлених з порушенням митних правил;

http://yurist-online.org/

3) товарів, щодо яких відсутні відповідні дозвільні документи, у разі застосування заходів

нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

4) товарів, які за результатами проведення видів контролю, зазначених у частині першій

статті 319 цього Кодексу, не можуть бути пропущені через митний кордон України;

5) товарів (одяг, взуття тощо), що були у використанні та перебувають у брудному стані,

які за своїми ознаками можуть становити небезпеку для працівників поштового зв'язку, без

документів про проведену фумігацію;

6) товарів, що підпадають під визначення 1 - 24 груп УКТ ЗЕД, які переміщуються

(пересилаються) на адресу громадян, крім продуктів харчування загальною вагою не

більше 10 кілограмів в упаковці виробника.

2. Забороняється переміщення (пересилання) в міжнародних поштових відправленнях

товарів, заборонених до пересилання відповідно до актів Всесвітнього поштового союзу, а

також товарів, відправлених з порушенням вимог нормативно-правових актів з питань

надання послуг поштового зв'язку.

3. Розпорядження товарами, на пересилання яких у міжнародних поштових відправленнях

встановлено заборони та/або обмеження, здійснюється відповідно до законодавства

України.

Стаття 236. Декларування товарів, що переміщуються (пересилаються)

через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-

відправленнях

1. Декларування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон

України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, здійснюється оператором

поштового зв'язку, експрес-перевізником чи декларантом або уповноваженою ним особою.

При цьому товари, які не є об'єктом оподаткування митними платежами, а також

кореспонденція, поштові листи та листівки, література для сліпих, друковані матеріали,

міжнародні експрес-відправлення документарного характеру декларуються в усній формі

на підставі товаросупровідних документів. Інші товари, що переміщуються

(пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-

відправленнях, підлягають письмовому декларуванню.

Стаття 237. Порядок та умови здійснення митного та інших видів контролю

товарів, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних

поштових та експрес-відправленнях

1. Порядок та умови здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що

переміщуються (пересилаються) через митний кордон України в міжнародних поштових

та експрес-відправленнях, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

2. Якщо товари, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових та експрес-

відправленнях, крім митного контролю, підлягають видам контролю, зазначеним у частині

першій статті 319 цього Кодексу, органи доходів і зборів залучають відповідних

спеціалістів для проведення цих видів контролю.

http://yurist-online.org/

3. Переміщення (пересилання) через митний кордон України в міжнародних поштових та

експрес-відправленнях товарів, що відповідно до цього Кодексу та Податкового кодексу

України не є об'єктом оподаткування митними платежами, здійснюється без подання

дозвільних документів та без проведення інших, крім митного, видів контролю.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ VII

ЗБЕРІГАННЯ ТОВАРІВ, ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ

КОМЕРЦІЙНОГО ПРИЗНАЧЕННЯ НА СКЛАДАХ ОРГАНІВ

ДОХОДІВ І ЗБОРІВ ТА РОЗПОРЯДЖЕННЯ НИМИ

(Назва розділу із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 37. Зберігання товарів, транспортних засобів комерційного

призначення на складах органів доходів і зборів

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 238. Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що

зберігаються органами доходів і зборів

1. Обов'язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання підлягають:

1) товари, не пропущені під час ввезення на митну територію України внаслідок

установлених законодавством заборон чи обмежень на їх ввезення в Україну або транзит

через територію України і не вивезені з території України у день їх ввезення;

2) товари, що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають

оподаткуванню митними платежами, якщо вони не сплачені;

3) товари, які до закінчення встановлених статтею 204 цього Кодексу строків тимчасового

зберігання під митним контролем на складах тимчасового зберігання, складах організацій

- отримувачів гуманітарної допомоги, митних складах не були задекларовані власником

або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму або такі, що

декларувалися, але щодо яких після закінчення строків зберігання під митним контролем

двічі надавалася відмова у митному оформленні в порядку, встановленому цим Кодексом;

4) товари, граничний строк перебування яких під митним контролем на території зони

митного контролю закінчився;

5) товари, транспортні засоби комерційного призначення, які перебувають під митним

контролем і за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення

граничних строків, встановлених статтею 199 цього Кодексу;

6) товари, заявлені у режим відмови на користь держави відповідно до глави 26 цього

Кодексу;

http://yurist-online.org/

7) товари, які були виявлені (знайдені) під час здійснення митного контролю в зонах

митного контролю та/або у транспортних засобах, що перетинають митний кордон

України, і власник яких невідомий;

8) зразки товарів і техніко-технологічна документація, взяті органами доходів і зборів для

проведення класифікації товарів відповідно до статті 356 цього Кодексу;

9) зразки товарів та документація, одержані органами доходів і зборів під час здійснення

верифікації сертифікатів походження товару відповідно до статті 47 цього Кодексу;

10) проби та зразки товарів, необхідні для проведення експертизи у справах про

порушення митних правил, взяті відповідно до статті 517 цього Кодексу;

11) зразки товарів, одержані органами доходів і зборів відповідно до частини четвертої

статті 401 цього Кодексу.

2. Товари, які підлягають обов'язковій передачі для зберігання органу доходів і зборів

(крім валютних цінностей, а також дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння,

дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння),

зберігаються на складах органів доходів і зборів.

3. Якщо товари, що підлягають обов'язковій передачі для зберігання органу доходів і

зборів, втратили свої споживчі властивості у зв'язку із закінченням строку їх придатності

або з інших причин, вони підлягають знищенню без передачі на склад органу доходів і

зборів.

4. Валютні цінності, передані органу доходів і зборів на зберігання, депонуються в

уповноважених банках України. Дорогоцінні метали, дорогоцінне каміння, дорогоцінне

каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння зберігаються в порядку,

визначеному законодавством.

5. Крім товарів, зазначених у частині першій цієї статті, на складах органів доходів і зборів

можуть зберігатися:

1) товари, що знаходяться на тимчасовому зберіганні під митним контролем відповідно до

глави 29 цього Кодексу;

2) товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються через митний

кордон України, якщо їх митне оформлення не може бути завершено у день пред'явлення

органу доходів і зборів, а також в інших випадках на прохання власників таких товарів,

транспортних засобів або уповноважених ними осіб;

3) товари, що вивозяться за межі митної території України та після закінчення митного

оформлення зберігаються під митним контролем до фактичного їх вивезення;

4) товари, які перебувають у митному режимі транзиту відповідно до статті 90 цього

Кодексу;

5) товари, які перебувають у митному режимі митного складу відповідно до статті 121

цього Кодексу;

http://yurist-online.org/

6) товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті

511 цього Кодексу;

7) товари, доставлені перевізником до органу доходів і зборів призначення відповідно до

пункту 4 частини першої статті 191 цього Кодексу;

8) товари, митне оформлення яких призупинено відповідно до статей 399 і 400 цього

Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 239. Склади органів доходів і зборів

1. Під складами органів доходів і зборів розуміються складські приміщення, резервуари,

криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать органам

доходів і зборів або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів,

транспортних засобів комерційного призначення.

2. Товари, заявлені у різні митні режими, повинні зберігатися на складах органів доходів і

зборів окремо, з дотриманням порядку, встановленого цим Кодексом для відповідних

митних режимів.

3. Порядок роботи складу органу доходів і зборів визначається центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

4. Товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і

зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його

обов'язки, можуть передаватися органами доходів і зборів на зберігання підприємствам, на

складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей

цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.

5. Органи доходів і зборів несуть передбачену законом відповідальність за втрату або

пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються

ними. У випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, таку відповідальність

несе адміністрація підприємств, на складах яких розміщуються товари, передані органами

доходів і зборів цим підприємствам на зберігання.

6. Витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених

у пунктах 1 - 5 частини першої та у частині п'ятій статті 238 цього Кодексу,

відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими

ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних

засобів, зазначених у пункті 6 частини п'ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з

урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього

Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних

послуг.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 240. Строки зберігання товарів, транспортних засобів комерційного

призначення органами доходів і зборів

1. Товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у пунктах 1 - 3, 5

частини першої та у пунктах 1 - 4, 7 частини п'ятої статті 238 цього Кодексу, можуть

зберігатися на складах органів доходів і зборів протягом 90 днів, за винятком випадків,

передбачених частиною сьомою цієї статті.

2. Товари, зазначені у пунктах 4 і 6 частини першої статті 238 цього Кодексу, зберігаються

на складах органів доходів і зборів протягом строків, необхідних для організації

процедури розпорядження ними, але не більше 90 днів.

3. Товари, зазначені у пункті 5 частини п'ятої статті 238 цього Кодексу, можуть зберігатися

на складах органів доходів і зборів протягом строків, установлених статтею 125 цього

Кодексу.

4. Товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у пункті 6 частини

п'ятої статті 238 цього Кодексу, що підлягають поверненню власнику, можуть зберігатися

на складах органів доходів і зборів протягом 90 днів з дня набрання законної сили

відповідним рішенням.

5. Товари, зазначені у пункті 7 частини першої статті 238 цього Кодексу, можуть

зберігатися на складах органів доходів і зборів протягом 180 днів.

6. Товари і документація, зазначені у пунктах 8 - 11 частини першої та у пункті 8 частини

п'ятої статті 238 цього Кодексу, зберігаються на складах органів доходів і зборів протягом

строків, визначених законодавством.

7. Валюта України та іноземна валюта, депоновані в уповноважених банках, можуть

зберігатися в них протягом 1095 днів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 241. Операції з товарами, що зберігаються на складах органів

доходів і зборів підприємствами

1. Власники товарів, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним

контролем, або уповноважені ними особи можуть з дозволу та під контролем цих органів

здійснювати із зазначеними товарами операції, передбачені статтею 325 цього Кодексу, а

також:

1) підготовку товарів до продажу (відчуження, транспортування, консолідацію,

подрібнення партій, маркування, формування відправлень, сортування, зберігання у цілях

транзиту);

2) змішування товарів (компонентів) без надання одержаній продукції характеристик і

властивостей, що істотно відрізняють її від вихідних складових;

3) прості складські операції, необхідні для забезпечення збереження цих товарів

(переміщення товарів у межах складу з метою раціонального розміщення; чищення;

провітрювання; створення оптимального температурного режиму зберігання; сушіння, у

http://yurist-online.org/

тому числі із створенням потоку тепла; захист від корозії; боротьба із шкідниками;

інвентаризація);

4) взяття проб та зразків.

2. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення визначених частиною першою цієї статті

операцій з товарами органи доходів і зборів зобов'язані невідкладно, письмово або в

електронній формі, повідомити особу, яка звернулася за дозволом, про причини і підстави

такої відмови.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 242. Видача товарів із складів органів доходів і зборів

1. Товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем,

можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до

яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право

володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування

витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 38. Розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного

призначення та коштами

Стаття 243. Розпорядження товарами, транспортними засобами

комерційного призначення

1. Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах

органів доходів і зборів, за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до

закінчення строків зберігання, встановлених цим Кодексом, підлягають реалізації, а у

випадках, передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування

або переробці, утилізації чи знищенню, про що відповідний орган доходів і зборів

повідомляє власника зазначених товарів, транспортних засобів комерційного призначення

або уповноважену ним особу не пізніш як за 15 днів до закінчення строків зберігання.

Таке повідомлення не направляється після закінчення строків зберігання, зазначених у

частинах другій та п'ятій статті 240 цього Кодексу.

2. Товари, транспортні засоби, зазначені у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, конфісковані

за рішенням суду, підлягають реалізації, а у випадках, передбачених законодавством, -

безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню у

строки, встановлені законодавством для виконання судових рішень.

3. Якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не

буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів,

зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення

митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані

власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі

сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо

http://yurist-online.org/

здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у

справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного

правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів,

транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою

ним особою не відшкодовуються.

4. Товари, які були виявлені (знайдені) під час здійснення митного контролю в зонах

митного контролю та/або у транспортних засобах, що перетинають митний кордон

України, і власник яких невідомий, після закінчення строку зберігання, встановленого

частиною п'ятою статті 240 цього Кодексу, підлягають реалізації, а у випадках,

передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або

переробці, утилізації чи знищенню. Інформація про знайдені (виявлені) товари протягом

трьох днів розміщується для загального ознайомлення в місцях розташування органів

доходів і зборів на весь строк зберігання таких товарів, а інформація про знайдені

(виявлені) транспортні засоби, крім того, направляється до територіальних органів

внутрішніх справ.

5. Товари, поміщені у режим відмови на користь держави, та товари, граничний строк

перебування яких під митним контролем закінчився, підлягають реалізації, а у випадках,

передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або

переробці, утилізації чи знищенню.

6. Товари, які швидко псуються або мають обмежений строк зберігання, у тому числі

товари - безпосередні предмети порушення митних правил, вилучені відповідно до цього

Кодексу, підлягають реалізації з урахуванням терміну їх придатності, а у випадках,

передбачених законодавством, - переробці, утилізації чи знищенню.

7. Товари, зазначені у пункті 1 частини першої статті 238 цього Кодексу (крім валютних

цінностей), не вивезені власником або уповноваженою ним особою за межі митної

території України до закінчення строку зберігання, зазначеного у частині першій статті

240 цього Кодексу, підлягають знищенню в порядку, встановленому законодавством.

8. Товари, конфісковані за рішенням суду відповідно до статті 476 цього Кодексу, у строки,

встановлені законодавством для виконання судових рішень, підлягають безоплатній

передачі для потреб лікувальних, навчальних закладів, закладів та установ соціально-

культурної сфери, інших закладів та установ, що фінансуються за рахунок державного чи

місцевих бюджетів, або переробці, утилізації чи знищенню.

9. Товари, зазначені у частинах першій, другій, четвертій - шостій цієї статті, реалізуються

в порядку, встановленому законодавством, на митних аукціонах, редукціонах або за

договором комісії за цінами, визначеними згідно із законодавством України про оцінку

майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність та Податковим кодексом

України.

10. Порядок розпорядження окремими видами товарів, які не підлягають реалізації, а

також товарами, документацією та зразками, зазначеними у пунктах 8 - 11 частини першої

статті 238 цього Кодексу, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

11. Переробка, утилізація та знищення товарів здійснюються за кошти державного

бюджету.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 244. Розпорядження коштами, одержаними від реалізації товарів

1. Кошти, одержані від реалізації товарів, зазначених у пунктах 2 - 5 частини першої,

пунктах 1 - 5, 7 частини п'ятої статті 238 та частині четвертій статті 240 цього Кодексу,

після вирахування сум належних митних платежів, виплати комісійної винагороди

підприємству торгівлі, яке реалізувало зазначені товари, а також після відшкодування

витрат на зберігання цих товарів, їх оцінку, сертифікацію, транспортування, проведення, у

разі необхідності, аналізів та експертиз, розукомплектування, надсилання їх власникам

відповідних повідомлень зберігаються на рахунку відповідного органу доходів і зборів.

2. Якщо товари - безпосередні предмети порушення митних правил, які швидко псуються

або мають обмежений строк зберігання, реалізуються до винесення судом рішення по

справі про порушення митних правил, усі кошти, одержані від їх реалізації, вилучаються

для забезпечення відповідно до цього Кодексу стягнення вартості цих товарів у разі їх

конфіскації.

3. Якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не

буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, зазначених у частині другій цієї

статті, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, кошти,

одержані від реалізації зазначених товарів, зберігаються на рахунку відповідного органу

доходів і зборів після вирахування сум належних митних платежів. Витрати, зазначені у

частині першій цієї статті, при цьому не відшкодовуються і комісійна винагорода

підприємству торгівлі не виплачується.

4. Якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, буде

застосовано тільки стягнення у вигляді штрафу, частина коштів, одержаних від реалізації

товарів, зазначених у частині другій цієї статті, може вилучатися для забезпечення цього

стягнення.

5. Кошти, одержані від реалізації товарів, транспортних засобів, конфіскованих за

рішенням суду, а також товарів, поміщених у режим відмови на користь держави, і товарів,

які були виявлені (знайдені) під час здійснення митного контролю в зонах митного

контролю та/або у транспортних засобах, що перетинають митний кордон України, і

власник яких невідомий, після відшкодування витрат, зазначених у частині першій цієї

статті, перераховуються до державного бюджету.

6. Власник товарів, зазначених у частині першій цієї статті, або уповноважена ним особа

може отримати з рахунку органу доходів і зборів залишок коштів, одержаних від їх

реалізації, протягом трьох років з дня реалізації товарів, а у випадках, зазначених у

частинах третій та четвертій цієї статті, - з дня набрання законної сили рішенням суду по

справі. Кошти, не отримані протягом цього строку, перераховуються до державного

бюджету. Відсотки на суми коштів, одержаних від реалізації товарів, не нараховуються.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 245. Розпорядження валютними цінностями, дорогоцінними

металами та дорогоцінним камінням

http://yurist-online.org/

1. Валюта України, іноземна валюта, конфіскована за рішенням суду, перераховується до

державного бюджету у строки, встановлені законодавством для виконання судових рішень.

2. Валюта України, іноземна валюта, за якою власник або уповноважена ним особа не

звернулися протягом строків зберігання, визначених цим Кодексом, перераховується до

державного бюджету.

3. Банківські та дорогоцінні метали, дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння

органогенного утворення, напівдорогоцінне каміння, що переходять у власність держави,

передаються органами, які здійснили їх вилучення або зберігають їх, до Державного

фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України в порядку, визначеному

законодавством.

Розділ VIII

МИТНЕ ОФОРМЛЕННЯ

Глава 39. Загальні положення щодо митного оформлення

Стаття 246. Мета митного оформлення

1. Метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством

України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення

через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на

митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

2. Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення

визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 247. Місце і час здійснення митного оформлення

1. Митне оформлення здійснюється в місцях розташування відповідних підрозділів

органів доходів і зборів протягом робочого часу, встановленого для цих органів.

2. Відповідно до міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, митне

оформлення у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється

цілодобово.

3. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення

здійснюється в будь-якому органі доходів і зборів з пред'явленням їх цьому органу, якщо

інше не передбачено цим Кодексом.

4. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що

переміщуються через територію України в митному режимі транзиту, здійснюється

органом доходів і зборів, у зоні діяльності якого починається транзитне переміщення.

http://yurist-online.org/

5. Місця митного оформлення товарів, що переміщуються трубопроводами та лініями

електропередачі, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику.

6. Місця здійснення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон

України громадянами, визначаються відповідно до розділу XII цього Кодексу.

7. За письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи митні

формальності можуть виконуватися органами доходів і зборів поза місцем розташування

цих органів, а також поза робочим часом, установленим для них, на умовах, визначених

цим Кодексом. Форма письмового звернення визначається центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

8. За виконання митних формальностей органами доходів і зборів поза місцем

розташування органів доходів і зборів або поза робочим часом, установленим для них, із

заінтересованих осіб справляється плата у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів

України, та в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику.

9. У разі оголошення надзвичайного стану в окремих регіонах України можуть

визначатися органи доходів і зборів, в яких здійснюватиметься митне оформлення товарів.

10. За рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, митне оформлення підакцизних товарів,

природного газу, товарів, які відповідно до законодавства підлягають клеймуванню

державним пробірним клеймом, а також лікарських засобів може здійснюватися у

спеціально визначених для цього органах доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 248. Початок митного оформлення

1. Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів

декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який

відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного

оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і

зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або

електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

2. Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів

комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється

шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за

допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або

документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та

товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 249. Присутність декларантів або уповноважених ними осіб під час

митного оформлення

1. Декларанти або уповноважені ними особи можуть бути присутніми під час митного

оформлення товарів, які пред'являються ними для такого оформлення.

2. У разі застосування заходів, передбачених статтями 338 і 339 цього Кодексу, а також на

вимогу органу доходів і зборів присутність декларантів або уповноважених ними осіб під

час митного оформлення є обов'язковою.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 250. Митне оформлення товарів, що переміщуються через митний

кордон України у складі вантажів з допомогою

1. Під товарами, що переміщуються через митний кордон України у складі вантажів з

допомогою, у цій статті розуміються:

1) товари, у тому числі транспортні засоби, продукти харчування, медикаменти, одяг,

ковдри, намети, збірні будинки, пристрої для очищення та збереження води, інші товари

першої необхідності, що направляються як допомога потерпілим від катастрофи

природного та/або техногенного походження;

2) транспортні засоби, інструменти та устаткування, спеціально навчені тварини, продукти

харчування, припаси, особисті речі та інші товари для осіб, які виконують завдання з

ліквідації наслідків катастрофи, необхідні їм для роботи та проживання на території, яка

зазнала впливу цієї катастрофи, протягом усього часу виконання зазначених завдань.

2. Митне оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України у складі

вантажів з допомогою, здійснюється першочергово.

3. На товари, що переміщуються через митний кордон України у складі вантажів з

допомогою, допускається подання попередньої або тимчасової декларації за правилами,

встановленими цим Кодексом.

4. Плата за виконання митних формальностей поза місцем розташування органів доходів і

зборів або поза робочим часом, установленим для них, щодо товарів, що переміщуються

через митний кордон України у складі вантажів з допомогою, не справляється.

5. Товари, що вивозяться за межі митної території України у складі вантажів з допомогою,

пропускаються через митний кордон України без сплати митних платежів.

6. Товари, отримані уповноваженими організаціями у складі вантажів з допомогою та

призначені для використання або безоплатного розповсюдження на митній території

України цими організаціями чи під їх наглядом, пропускаються на митну територію

України без сплати митних платежів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 251. Порядок митного оформлення іноземних інвестицій

1. Митне оформлення товарів, що ввозяться в Україну як внесок іноземного інвестора до

статутного фонду підприємства з іноземними інвестиціями, здійснюється в

першочерговому порядку.

Стаття 252. Митне оформлення військової техніки

1. Військова техніка, укомплектована повністю військовою командою (бойові та військово-

транспортні повітряні судна, військові кораблі та судна забезпечення Військово-Морських

Сил тощо), яка перетинає митний кордон України, підлягає митному оформленню.

Порядок такого оформлення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

2. Митне оформлення військової техніки іноземних держав здійснюється органом доходів і

зборів за участю представників Міністерства оборони України, а в разі якщо заходи, в

рамках яких переміщуються такі товари, належать до повноважень іншого центрального

органу виконавчої влади, - представників цього центрального органу виконавчої влади.

3. Товари, що переміщуються через борти іноземних військових кораблів та повітряних

суден на митну територію України або у зворотному напрямку, підлягають митному

оформленню в порядку, визначеному цим Кодексом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 253. Подання органам доходів і зборів актів, складених

підприємствами

1. Підприємства, що переміщують товари через митний кордон України, у присутності

посадової особи органу доходів і зборів складають акти про невідповідність цих товарів

відомостям, зазначеним у документах, необхідних для здійснення їх митного контролю,

про пошкодження товарів, їх упаковки чи маркування або про їх втрату. Зазначені акти

подаються відповідним органам доходів і зборів.

2. Форма акта встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику.

3. При переміщенні товарів через митний кордон залізничним транспортом органу доходів

і зборів замість акта про невідповідність може подаватися комерційний акт, складений

відповідно до міжнародних договорів, укладених відповідно до закону.

4. Невідповідність фактичних вагових характеристик товарів відомостям, зазначеним у

товаросупровідних документах, пов'язана з особливостями транспортування, зберігання,

специфічними характеристиками певних товарів, допускається в межах норм природного

убутку та норм списання втрат таких товарів відповідно до законодавства України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 254. Мова документів, які подаються для здійснення митного

контролю та митного оформлення

http://yurist-online.org/

1. Документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення

товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні

зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою,

офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою

міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською

мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом

яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі,

якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження

відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад

зазначених документів за власний рахунок.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 255. Завершення митного оформлення

1. Митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту

пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного

призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари,

транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної

декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних

документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

2. Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час

виконання відповідних формальностей виключно у разі:

1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів

відповідно до статті 247 цього Кодексу;

2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати

відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну

операцію або характеристики товару;

3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не

випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу;

4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до

частини п'ятої цієї статті;

5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний

ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції";

6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в

межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання

митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або

уповноваженої ним особи у їх наданні;

7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

3. У разі якщо товар декларується з використанням попередньої або періодичної митних

декларацій, митне оформлення за цими деклараціями завершується у строк, що не

перевищує чотирьох робочих годин з моменту їх подання.

http://yurist-online.org/

4. Не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв'язку

з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки органів

доходів і зборів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що

здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю.

5. Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних

формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що

засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних

забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на

митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на

товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому

носії.

6. При виявленні порушення митних правил орган доходів і зборів здійснює випуск

товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що:

1) такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження

у справі як докази;

2) декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X

цього Кодексу.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 256. Відмова у митному оформленні та обов'язки органу доходів і

зборів щодо роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує

можливість митного оформлення

1. Відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і

зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів

комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним

особою умов, визначених цим Кодексом.

2. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови

та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного

оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення

повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

3. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного

статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого

рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку,

встановленому главою 4 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 40. Декларування

Стаття 257. Процедура декларування

http://yurist-online.org/

1. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою,

усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через

митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного

контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування

можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

2. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації,

засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх

реквізитів у встановлених законом випадках.

3. Митна декларація та інші документи, подання яких органам доходів і зборів

передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних

документів, мають однакову юридичну силу.

4. У системі центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує

державну податкову і митну політику, створюється акредитований центр сертифікації

ключів, який безоплатно надає територіальним органам зазначеного центрального органу

виконавчої влади на регіональному та місцевому рівнях та підприємствам усі необхідні

послуги електронного цифрового підпису.

5. Формат митних декларацій, що подаються як електронні документи, базується на

міжнародних стандартах електронного обміну даними.

6. Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення

митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про

митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а

порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час

митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

7. Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише

тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування

митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших

законодавчих актів.

8. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення

здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом

залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та

заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника,

одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту)

або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору

(контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі

посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного

договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

http://yurist-online.org/

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для

міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під

митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари:

а) найменування;

б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;

в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та

комерційних документах);

г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження товарів (за наявності);

д) опис упаковки (кількість, вид);

е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є) фактурна вартість товарів;

ж) митна вартість товарів та метод її визначення;

з) відомості про уповноважені банки декларанта;

и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів

гарантування їх сплати:

а) ставки митних платежів;

б) застосування пільг зі сплати митних платежів;

в) суми митних платежів;

г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки,

визначений відповідно до статті 3 1 цього Кодексу;

ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;

д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування

їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що

використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні

умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та

обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

http://yurist-online.org/

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

9. Органам доходів і зборів забороняється вимагати внесення до митної декларації інших

відомостей, ніж зазначені у цій статті.

10. Перелік товарів, що не підлягають обов'язковому письмовому декларуванню,

встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 258. Митна декларація, заповнена у звичайному порядку

1. Під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна

декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного

оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний

режим.

2. За рішенням органу доходів і зборів митне оформлення та випуск товарів, транспортних

засобів комерційного призначення відповідно до митного режиму експорту може

здійснюватися без їх пред'явлення органу доходів і зборів, якому подано митну

декларацію, заповнену у звичайному порядку. Рішення про можливість випуску товарів,

транспортних засобів комерційного призначення без їх пред'явлення органу доходів і

зборів або про необхідність такого пред'явлення приймається органом доходів і зборів на

основі результатів аналізу ризиків у строк не більше чотирьох робочих годин з моменту

прийняття митної декларації, заповненої у звичайному порядку відповідно до митного

режиму експорту.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 259. Попередня митна декларація

1. Попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість

митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну

товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту)

або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту

пропуску через державний кордон України.

2. Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою

органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного

призначення будуть пред'явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу

ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

3. Попередня митна декларація повинна містити відомості, достатні для:

1) ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію

України та забезпечення доставки їх до органу доходів і зборів призначення; або

http://yurist-online.org/

2) випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до

заявленого митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю

необхідну для цього інформацію, після пропуску цих товарів, транспортних засобів

комерційного призначення через митний кордон України та без пред'явлення їх органу

доходів і зборів, яким оформлена така попередня митна декларація; або

3) випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до

заявленого митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю

необхідну для цього інформацію, після пред'явлення їх органу доходів і зборів, яким

оформлена така попередня митна декларація.

4. За рішенням органу доходів і зборів, яким оформлена попередня митна декларація,

випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого

митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для

цього інформацію, може бути здійснено після переміщення цих товарів, транспортних

засобів через митний кордон України без пред'явлення їх цьому органу доходів і зборів.

5. Рішення про випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення

відповідно до заявленого митного режиму без пред'явлення їх органу доходів і зборів за

попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для цього інформацію,

приймається органом доходів і зборів, яким оформлена така попередня митна декларація,

на основі результатів аналізу ризиків у строк не більше чотирьох робочих годин з моменту

пропуску цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний

кордон України.

6. При ввезенні на митну територію України підакцизних товарів подання попередньої

митної декларації, доставка та пред'явлення цих товарів органу доходів і зборів, яким

оформлена така попередня митна декларація, є обов'язковими.

7. При поданні попередньої митної декларації відповідальність декларанта або

уповноваженої ним особи за достовірність відомостей, наведених в цій декларації, настає

з моменту:

1) випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до

заявленого митного режиму без пред'явлення їх органу доходів і зборів, яким оформлена

така попередня митна декларація; або

2) випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до

заявленого митного режиму після пред'явлення їх органу доходів і зборів, яким оформлена

така попередня митна декларація, але без проведення митного огляду цим органом доходів

і зборів; або

3) надання декларанту або уповноваженій ним особі органом доходів і зборів, яким

оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду

пред'явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

8. Попередня митна декларація приймається органом доходів і зборів, якщо її перевіркою

встановлено, що вона містить необхідні відомості щодо товару і до неї додано необхідні

документи або їх копії, у тому числі у вигляді електронного документа. У разі відсутності

на момент подання попередньої митної декларації оригіналів документів дозволяється

подання їх копій. Факт прийняття декларації засвідчується посадовою особою органу

доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного

http://yurist-online.org/

митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття

тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

9. Орган доходів і зборів не має права відмовити в прийнятті попередньої митної

декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

10. Відмова органу доходів і зборів в прийнятті попередньої митної декларації повинна

бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

11. Ввезення товару на територію України за попередньою митною декларацією

дозволяється протягом 30 днів з дати її оформлення органом доходів і зборів.

12. Для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до

заявленого митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю

необхідну для цього інформацію, застосовуються курси валют, визначені відповідно до

статті 3 1 цього Кодексу, та заходи тарифного регулювання зовнішньоекономічної

діяльності, чинні на дату прийняття органом доходів і зборів такої попередньої митної

декларації для оформлення, а заходи нетарифного регулювання зовнішньоекономічної

діяльності - чинні на дату такого випуску.

13. Якщо попередня митна декларація містить лише відомості, достатні для ввезення

товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та

забезпечення їх доставки до органу доходів і зборів призначення, або після оформлення

попередньої митної декларації змінюються заходи нетарифного регулювання

зовнішньоекономічної діяльності, для випуску товарів декларантом або уповноваженою

ним особою подається додаткова декларація.

14. Попередня митна декларація, за якою органом доходів і зборів здійснено випуск

товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого

митного режиму без пред'явлення їх цьому органу доходів і зборів відповідно до частини

п'ятої цієї статті, або попередня митна декларація разом з додатковою декларацією,

поданою відповідно до частини тринадцятої цієї статті, становлять митну декларацію,

заповнену в звичайному порядку.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 260. Тимчасова та періодична митні декларації

1. Якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про

характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному

порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі

товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний

режим, та під зобов'язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з

дати оформлення тимчасової митної декларації.

2. Якщо під час митного оформлення товарів за тимчасовою митною декларацією органом

доходів і зборів бралися проби (зразки) цих товарів для проведення їх дослідження

(аналізу, експертизи) і рішення органу доходів і зборів за результатами такого дослідження

(аналізу, експертизи) не може бути прийнято у 30-денний строк з дня оформлення

http://yurist-online.org/

тимчасової митної декларації, цей строк продовжується органом доходів і зборів, але не

більше ніж на 15 днів.

3. Для випуску товарів відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною

декларацією застосовуються курси валют, визначені відповідно до статті 3 1 цього Кодексу,

заходи тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, чинні на

дату прийняття органом доходів і зборів тимчасової митної декларації для оформлення.

Якщо декларант не володіє точними відомостями, необхідними для визначення ставок

митних платежів, для нарахування сум митних платежів за тимчасовою митною

декларацією застосовується найбільша ставка митних платежів з тих, під яку може

підпадати товар.

4. Періодична митна декларація може подаватися на регулярне переміщення через митний

кордон України товарів однією і тією ж особою на одних і тих же умовах та підставах

протягом не більше 180 днів та під зобов'язання про подання додаткової декларації на

товари, переміщені за періодичною митною декларацією протягом попереднього

календарного місяця, у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

5. При ввезенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення в Україну, у тому

числі з метою транзиту, періодична митна декларація використовується замість

попередньої митної декларації.

6. Для випуску товарів відповідно до заявленого митного режиму, що ввозяться на митну

територію України за періодичною митною декларацією, застосовуються курси валют,

визначені відповідно до статті 3 1 цього Кодексу, заходи тарифного та нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності, чинні на день прийняття органом доходів і

зборів додаткової декларації на товари, переміщені за періодичною митною декларацією

протягом попереднього календарного місяця.

7. Для пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до

заявленого митного режиму, що вивозяться за межі митної території України за

періодичною митною декларацією, застосовуються заходи тарифного й нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності, чинні на день пропуску цих товарів через

митний кордон України.

8. Орган доходів і зборів не має права відмовити в прийнятті тимчасової або періодичної

митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

9. Відмова органу доходів і зборів в прийнятті тимчасової або періодичної митної

декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово

повідомлено декларанта.

10. Оформлення органом доходів і зборів тимчасової або періодичної митної декларації

передбачає необхідність виконання вимог цього Кодексу, передбачених для поміщення

товарів в обраний митний режим та сплати митних платежів або забезпечення їх сплати

відповідно до розділу X цього Кодексу.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 261. Додаткова декларація

http://yurist-online.org/

1. У разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової

або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні

протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів

додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за

попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі

декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

2. У разі відсутності інформації, необхідної для визначення числових значень складових

митної вартості товарів, яка стане відомою після випуску товарів у вільний обіг та сплати

роялті, ліцензійних платежів, інших складових вартості, які визначаються залежно від

обсягів продажу або прибутку від продажу, декларант або уповноважена ним особа має

право подати додаткову декларацію протягом 180 днів з дати випуску товарів.

3. У разі якщо значення ціни товару в зовнішньоекономічному договорі визначається за

формулою і на дату декларування невідоме, декларант або уповноважена ним особа має

право подати додаткову декларацію протягом 90 днів з дати випуску товарів.

4. Додаткова декларація подається до відповідного органу доходів і зборів, яким була

оформлена відповідна попередня, тимчасова або періодична митна декларація.

5. Дозволяється подання однієї додаткової декларації до кількох попередніх, тимчасових

або періодичних митних декларацій, що були оформлені одним органом доходів і зборів в

межах одного зовнішньоекономічного договору та одного митного режиму, за умови

дотримання строків подання додаткової декларації, визначених відповідно до цього

Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 262. Місце декларування

1. Товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів

і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.

2. Транспортні засоби, що використовуються для переміщення товарів, декларуються

одночасно з цими товарами, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

3. Морські, річкові та повітряні судна декларуються органу доходів і зборів в порту чи

аеропорту прибуття на митну територію України або в порту чи аеропорту відправлення з

митної території України.

4. Порожні транспортні засоби і транспортні засоби, що перевозять пасажирів,

декларуються в місці перетину митного кордону України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 263. Строки декларування

1. Митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення

товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати

доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

http://yurist-online.org/

2. У разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому

числі у зв'язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної

вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює

митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари

протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі

органу доходів і зборів.

3. Товари, які протягом 30 днів з дня доставлення їх у орган доходів і зборів призначення

не поміщені у митний режим або не розміщені на складі тимчасового зберігання чи складі

органу доходів і зборів, набувають статусу таких, що зберігаються на складі органу

доходів і зборів.

4. Строки, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, продовжуються органами

доходів і зборів на прохання декларанта:

1) у разі хвороби власника товарів, транспортних засобів комерційного призначення або

уповноваженої ним особи, що настала після прибуття у місця, встановлені органами

доходів і зборів для здійснення митного контролю, що підтверджується документом,

виданим медичним закладом;

2) коли процедура контролю, який здійснюється іншими державними органами під час

переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний

кордон України, потребує додаткового часу, що підтверджується довідкою відповідного

органу;

3) якщо виникли обставини та/або сталися події, що перешкоджають поданню органу

доходів і зборів митної декларації, зокрема:

а) стихійне лихо (пожежа, повінь тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану в

Україні або в окремих її місцевостях у зоні митного контролю, інші надзвичайні та

невідворотні за даних умов події (обставини непереборної сили);

б) протиправні дії третіх осіб, спрямовані проти перевізника, транспортного засобу

комерційного призначення чи товарів, що підлягають декларуванню;

в) неможливість подальшого руху транспортного засобу внаслідок зсуву, пошкодження або

розпакування товару, що унеможливлює пред'явлення органу доходів і зборів товарів,

транспортних засобів комерційного призначення.

5. Залежно від характеру обставин і подій, зазначених у частині четвертій цієї статті,

документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, видаються державними

органами та іншими суб'єктами відповідно до їх компетенції.

6. Для продовження строків пред'явлення або декларування органу доходів і зборів

товарів, транспортних засобів комерційного призначення власник або уповноважена ним

особа звертається до органу доходів і зборів з письмовою заявою, у тому числі в

електронній формі. До заяви додаються відповідні документи, які підтверджують

обставини та події, зазначені у частині четвертій цієї статті.

7. Орган доходів і зборів на підставі заяви та доданих до неї документів продовжує строк

декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення на час, необхідний

http://yurist-online.org/

для усунення причин, що не дали змоги своєчасно задекларувати ці товари, транспортні

засоби.

8. Декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення може

здійснюватися до прибуття їх на митну територію України або до органу доходів і зборів

призначення згідно з порядком та умовами, визначеними статтею 259 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 264. Прийняття митної декларації

1. Митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що

визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

2. Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному

вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на

паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією

органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість

товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості.

Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу,

зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в

митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним

особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені

в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання

оригіналів.

3. Дата та час подання митної декларації фіксується органом доходів і зборів шляхом її

реєстрації, у тому числі з використанням інформаційних технологій. Орган доходів і

зборів не має права відмовити в реєстрації митної декларації.

4. Орган доходів і зборів зобов'язаний надати декларанту або уповноваженій ним особі

можливість самостійного фіксування в електронній системі митного оформлення факту і

часу подачі органу доходів і зборів митної декларації або документа, який відповідно до

законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, на

паперовому носії, а в разі електронного декларування - можливість одержання від органу

доходів і зборів повідомлення про дату і час отримання цим органом електронної митної

декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює. Ненадання

органом доходів і зборів такої можливості є бездіяльністю, яка може бути оскаржена

відповідно до глави 4 цього Кодексу.

5. З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та

відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів

здійснює перевірку митної декларації.

6. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за

встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації

встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи,

визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою

особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка

http://yurist-online.org/

відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її

прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

7. У випадках, коли з причин, визнаних органом доходів і зборів обґрунтованими, окремі

документи, визначені цим Кодексом, не можуть бути представлені разом з митною

декларацією, дозволяється подання таких документів протягом часу, що визначається

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

8. З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що

засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа

несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

9. Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо

виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

10. Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути

вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

11. Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких

підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених

статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових

реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

12. У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і

зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою,

встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки

невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі.

Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації

надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним

цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

13. Документи, відомості про які зазначені в митній декларації, повинні зберігатися

декларантом або уповноваженою ним особою протягом не менше ніж 1095 днів.

Декларант та уповноважена ним особа несуть установлену цим Кодексом та іншими

законами України відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених ними

до митної декларації, за знищення або втрату документів, відомості про які зазначені в

митній декларації, до закінчення строку зберігання, передбаченого цією частиною.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 265. Декларанти

1. Декларантами мають право виступати:

http://yurist-online.org/

1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний

кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі

зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені

якого укладено цей договір;

2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти

щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від

свого імені.

2. Декларантами можуть бути тільки резиденти, крім випадків переміщення через митний

кордон України:

1) громадянами - особистих речей, транспортних засобів особистого користування та

інших товарів для особистих, сімейних чи інших потреб, не пов'язаних із здійсненням

підприємницької діяльності;

2) особами, які мають пільги згідно із статтями 383 - 386, 388, 389, 391, 392 цього Кодексу,

- товарів, у зв'язку із ввезенням яких на митну територію України та вивезенням їх за межі

цієї території такі пільги надаються;

3) представництвами іноземних фірм - товарів, що не підлягають відчуженню та

призначені для службового користування цих представництв при декларуванні у митні

режими тимчасового ввезення, реекспорту, транзиту, а також імпорту щодо товарів,

ввезених для власних потреб таких представництв;

4) іноземними перевізниками - товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

що переміщуються територією України прохідним транзитом;

5) інших випадків, коли відповідно до законодавства України нерезидент має право

розпоряджатися товарами на митній території України.

3. Підприємства можуть бути декларантами, за умови перебування їх на обліку в органах

доходів і зборів України.

4. Громадяни можуть бути декларантами після досягнення ними 16-річного віку.

5. Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного

призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від

свого імені.

6. Декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими

громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених

товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 266. Обов'язки, права та відповідальність декларанта та

уповноваженої ним особи

1. Декларант зобов'язаний:

http://yurist-online.org/

1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення

відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного

призначення для митного контролю і митного оформлення;

3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості,

необхідні для виконання митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні

платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші

платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

2. Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів

здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису

(відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки

товарів.

3. У випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, декларант має право вимагати від

органу доходів і зборів випуску товарів, за умови забезпечення сплати митних платежів

відповідно до розділу X цього Кодексу.

4. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного

призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення

порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

5. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного

призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму

відповідальність, що й декларант.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 267. Декларування товарів значної кількості найменувань, які

надійшли однією партією

1. У разі надходження товарів різних найменувань у кількості більше 10 товарних

підкатегорій однією партією вони за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи

можуть декларуватися для вільного обігу на митній території України за одним

класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД за умови, що цьому коду відповідає найбільша

ставка ввізного мита. Якщо до окремих товарів, які входять до зазначеної партії,

застосовуються передбачені законом заходи нетарифного регулювання

зовнішньоекономічної діяльності, такий спосіб декларування не звільняє декларанта або

уповноважену ним особу від додержання зазначених заходів щодо цих товарів.

2. З метою перевірки додержання декларантом умов, зазначених у частині першій цієї

статті, орган доходів і зборів має право вимагати більш детальну інформацію щодо

окремих товарів, які декларуються.

3. Положення цієї статті не поширюються на імпорт:

http://yurist-online.org/

1) підакцизних товарів;

2) товарів, на які законами встановлені кількісні обмеження імпорту;

3) товарів, щодо яких встановлено особливі види мита.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 268. Помилки у митній декларації

1. Допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення

від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання

заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не

тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими

законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

2. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи органів доходів

і зборів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити

помилки, допущені в митній декларації.

3. Якщо особа систематично (більше двох разів протягом місяця) допускає у митній

декларації помилки, зазначені в частині першій цієї статті (крім орфографічних помилок),

орган доходів і зборів застосовує до такої особи санкції, передбачені цим Кодексом та

іншими законодавчими актами України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 269. Зміна, відкликання та визнання митної декларації недійсною

1. Відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або

уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в

митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі

відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно,

письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави

такої відмови.

2. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається

до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного

призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня

завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

3. Якщо після випуску у вільний обіг товарів, митний контроль яких здійснювався без

проведення митного огляду, декларантом виявлені товари, переміщені через митний

кордон України і не зазначені в митній декларації, за письмовим зверненням декларанта та

з дозволу органу доходів і зборів допускається внесення до митної декларації змін щодо

збільшення кількості товарів, випущених у вільний обіг на митній території України, у

зв'язку з виявленням незадекларованих товарів.

http://yurist-online.org/

4. Внесення до митної декларації змін, які впливають на застосування до товарів заходів

тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності,

здійснюється за умови дотримання таких заходів.

5. Відкликання митної декларації допускається лише до моменту завершення митного

оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до

заявленого митного режиму.

6. Якщо товари, транспортні засоби комерційного призначення, оформлені за декларацією

для вивезення за межі митної території України, не перетнули державний кордон України

протягом 180 днів, орган доходів і зборів визнає цю митну декларацію недійсною.

Зазначений строк може бути зменшений за письмовим зверненням декларанта або

уповноваженої ним особи.

7. Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними

визначається Кабінетом Міністрів України.

8. Після відкликання або визнання недійсною митної декларації товари, транспортні

засоби комерційного призначення, що в ній задекларовані, повинні бути видані з-під

митного контролю за заявою декларанта або уповноваженої ним особи, якщо до початку

митного оформлення цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення вони

перебували у вільному обігу на митній території України, або задекларовані протягом 10

днів до обраного митного режиму.

9. Посадові особи органів доходів і зборів не мають права заповнювати митну декларацію,

змінювати відомості, зазначені в митній декларації, крім внесення до неї відомостей, що

належать до повноважень органів доходів і зборів.

10. У разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у митній декларації

товарів, транспортних засобів комерційного призначення внесення змін, відкликання та

визнання недійсною цієї декларації до закінчення провадження у відповідних справах

забороняються. Не порушується провадження у справах про порушення митних правил у

випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до органу

доходів і зборів з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин

другої - четвертої цієї статті.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ IX

МИТНІ ПЛАТЕЖІ

Глава 41. Загальні положення щодо митних платежів

Стаття 270. Оподаткування митними платежами товарів, що

переміщуються через митний кордон України

1. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України,

митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними

договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Правила

оподаткування особливими видами мита встановлюються законами України "Про захист

http://yurist-online.org/

національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного

товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів

щодо імпорту в Україну", окремим законом щодо встановлення додаткового імпортного

збору.

2. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України,

іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з

урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

3. Особливості оподаткування митними платежами товарів, поміщених у відповідний

митний режим, визначені у статті 286 та розділі V цього Кодексу, а також у розділах V і VI

Податкового кодексу України.

(Із доповненнями, внесеними згідно із

Законом України від 28.12.2014 р. N 74-VIII)

Глава 42. Мито

Стаття 271. Мито та його види

1. Мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та

цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів

України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою

України.

2. В Україні застосовуються такі види мита:

1) ввізне мито;

2) вивізне мито;

3) сезонне мито;

4) особливі види мита: спеціальне, антидемпінгове, компенсаційне, додатковий імпортний

збір.

3. Забороняється застосовувати інші види мита, крім тих, що встановлені цим Кодексом.

(Із доповненнями, внесеними згідно із

Законом України від 28.12.2014 р. N 74-VIII)

Стаття 272. Ввізне мито

1. Ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

2. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом

України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Стаття 273. Вивізне мито

1. Вивізне мито встановлюється законом на українські товари, що вивозяться за межі

митної території України.

http://yurist-online.org/

Стаття 274. Сезонне мито

1. На окремі товари законом може встановлюватися сезонне мито на строк не менше 60 та

не більше 120 послідовних календарних днів з дня встановлення сезонного мита.

Стаття 275. Особливі види мита

1. У випадках, передбачених законами України (якщо інше не передбачено міжнародними

договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України), з метою

захисту економічних інтересів України та українських товаровиробників у разі ввезення

товарів на митну територію України, незалежно від інших видів мита, можуть

застосовуватися особливі види мита:

1) спеціальне мито;

2) антидемпінгове мито;

3) компенсаційне мито;

4) додатковий імпортний збір.

2. Виключено.

3. Спеціальне мито встановлюється відповідно до Закону України "Про застосування

спеціальних заходів щодо імпорту в Україну":

1) як засіб захисту національного товаровиробника, у разі якщо товари ввозяться на митну

територію України в обсягах та/або за таких умов, що їх ввезення заподіює або створює

загрозу заподіяння значної шкоди національному товаровиробнику;

2) як заходи у відповідь на дискримінаційні та/або недружні дії інших держав, митних

союзів та економічних угруповань, які обмежують реалізацію законних прав та інтересів

суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України.

4. Антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України "Про захист

національного товаровиробника від демпінгового імпорту" у разі ввезення на митну

територію України товарів, які є об'єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює

загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.

5. Компенсаційне мито встановлюється відповідно до Закону України "Про захист

національного товаровиробника від субсидованого імпорту" у разі ввезення на митну

територію України товарів, які є об'єктом субсидованого імпорту, що заподіює шкоду або

створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.

6. Додатковий імпортний збір встановлюється законом відповідно до статті XII

Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ-1994) та Домовленості про

положення ГАТТ-1994 щодо платіжного балансу у разі значного погіршення стану

платіжного балансу або істотного скорочення золотовалютних резервів, або досягнення

ними мінімального розміру з метою забезпечення рівноваги платіжного балансу та

збільшення розміру золотовалютних резервів.

http://yurist-online.org/

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

Законом України від 28.12.2014 р. N 74-VIII)

Стаття 276. Платники мита

1. Платниками мита є:

1) особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної

території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом;

2) особа, на адресу якої надходять товари, що переміщуються (пересилаються) у

міжнародних поштових або експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі,

вантажних відправленнях;

3) особа, на яку покладається обов'язок дотримання вимог митних режимів, які

передбачають звільнення від оподаткування митом, у разі порушення таких вимог;

4) особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним

звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи

цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-

які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом

(податкову пільгу);

5) особа, яка реалізує або передає у володіння, користування чи розпорядження товари, що

були випущені у вільний обіг на митній території України із звільненням від

оподаткування митними платежами, до закінчення строку, визначеного законом;

6) особа, яка реалізує товари, транспортні засоби відповідно до статті 243 цього Кодексу.

Стаття 277. Об'єкти оподаткування митом

1. Об'єктами оподаткування митом є:

1) товари, митна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, що ввозяться на митну

територію України або вивозяться за межі митної території України підприємствами;

2) товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які

підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу, а

також розділів V та VI Податкового кодексу України;

3) товари, транспортні засоби, що реалізуються відповідно до статті 243 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 278. Дата виникнення податкових зобов'язань

1. Датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на

митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання

органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування

такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим

Кодексом та законами України.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 279. База оподаткування митом

1. Базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України,

є:

1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів;

2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких

товарів у встановлених законом одиницях виміру.

Для товарів, на які законом встановлено комбіновані ставки мита, база оподаткування

визначається відповідно до пунктів 1 і 2 цієї частини.

2. База оподаткування митом товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний

кордон України в міжнародних поштових та експрес-відправленнях, визначається

відповідно до статті 234 цього Кодексу.

3. База оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України

громадянами, визначається відповідно до цього Кодексу.

Стаття 280. Ставки мита

1. В Україні застосовуються такі види ставок мита:

1) адвалорна - у відсотках до встановленої статтею 279 цього Кодексу бази оподаткування;

2) специфічна - у грошовому розмірі на одиницю бази оподаткування, встановлену

статтею 279 цього Кодексу;

3) комбінована, що складається з адвалорної та специфічної ставок мита.

2. Забороняється застосовувати інші, ніж встановлені у частині першій цієї статті, види

ставок мита.

3. Ставки мита, крім сезонного та особливих видів мита, встановлюються виключно

законами України з питань оподаткування.

4. Ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому

для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

5. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з

Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі

встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з

міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою

України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним

тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з

держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму

http://yurist-online.org/

найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені

Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним

тарифом України.

6. Ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому

для громадян, нараховується відповідно до розділу XII цього Кодексу.

7. Вивізне мито нараховується за ставками, встановленими законом.

8. Сезонне мито нараховується за ставками, встановленими Законом України "Про

державне регулювання імпорту сільськогосподарської продукції".

9. Особливі види мита нараховуються за ставками, встановленими рішеннями

Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про застосування антидемпінгових,

компенсаційних або спеціальних заходів, відповідно до законів України "Про захист

національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного

товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів

щодо імпорту в Україну".

Стаття 281. Тарифні пільги (тарифні преференції)

1. Допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок

Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження

ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства

України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні

міжнародні договори.

2. Тарифні квоти у вигляді встановлення обсягів окремих товарів, призначених для

ввезення на митну територію України у визначений період зі зниженням ставки ввізного

мита, встановлюються окремими законами.

3. Ввезення товарів на митну територію України поза тарифними квотами здійснюється

без зниження ставок ввізного мита.

4. Забороняється знижувати ставки ввізного мита для окремих осіб і за окремими

контрактами.

5. У разі якщо імпорт товару є об'єктом антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних

заходів, тарифні пільги (тарифні преференції) не встановлюються або зупиняються чи

припиняються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на

обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 282. Звільнення від оподаткування митом (податкові пільги)

1. У випадках, встановлених цим Кодексом та іншими законами з питань оподаткування,

при ввезенні на митну територію України або вивезенні за її межі від оподаткування

митом звільняються:

1) транспортні засоби комерційного призначення, що здійснюють регулярні міжнародні

перевезення товарів та/або пасажирів, а також предмети матеріально-технічного

http://yurist-online.org/

постачання і спорядження, паливо, продовольство та інше майно, необхідні для їх

нормальної експлуатації на час перебування в дорозі, в пунктах проміжної зупинки, або

придбані за кордоном у зв'язку з ліквідацією наслідків аварії (поломки) даних

транспортних засобів;

2) предмети матеріально-технічного постачання та спорядження, паливо, сировина для

промислової переробки, продовольство та інше майно, що вивозяться за межі митної

території України для забезпечення виробничої діяльності українських та орендованих

(зафрахтованих) українськими підприємствами і організаціями суден, які ведуть морський

промисел, а також продукція їх промислу, що ввозиться на митну територію України;

3) валюта України, іноземна валюта, цінні папери та банківські метали;

4) товари, право власності на які набувається державою у випадках, передбачених цим

Кодексом та іншими законами України;

5) товари, що ввозяться в Україну або вивозяться з України для офіційного і особистого

користування особами, які відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість

яких надана Верховною Радою України, і законів України користуються правом ввезення в

Україну та вивезення з України таких товарів зі звільненням від сплати мита;

6) товари, що ввозяться на митну територію України в рамках міжнародної технічної

допомоги відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана

Верховною Радою України;

7) товари, що походять з іншої території, за які було сплачено мито при первісному

ввезенні на митну територію України, тимчасово, у тому числі з метою ремонту,

вивозилися за її межі та знову ввозяться на митну територію України;

8) товари, що походять з митної території України, за які було сплачено мито при

первісному вивезенні за межі цієї території, тимчасово ввозилися на цю територію та

знову вивозяться за її межі;

9) документи та видання, які надсилаються в рамках міжнародного обміну до архівних

установ, освітніх, наукових або культурних закладів, у тому числі бібліотек. Перелік цих

установ та закладів визначається Кабінетом Міністрів України;

10) на період виконання робіт щодо підготовки до зняття і зняття енергоблоків

Чорнобильської АЕС з експлуатації та перетворення об'єкта "Укриття" на екологічно

безпечну систему - товари (сировина, матеріали, устаткування та обладнання), що

надходять в Україну в рамках міжнародної технічної допомоги, яка надається на

безоплатній та безповоротній основі для подальшої експлуатації, підготовки до зняття і

зняття енергоблоків Чорнобильської АЕС з експлуатації, перетворення об'єкта "Укриття"

на екологічно безпечну систему та забезпечення соціального захисту персоналу

Чорнобильської АЕС;

11) товари, включаючи продукцію, обладнання, устаткування, транспортні засоби та інші

речі майнового характеру, призначені для виконання угоди про розподіл продукції, а також

продукція, видобута у виключній (морській) економічній зоні України, що ввозяться на

митну територію України при виконанні угоди про розподіл продукції, а також товари

(крім майна та матеріальних цінностей, вартість яких була відшкодована інвестору

компенсаційною продукцією і які перейшли у власність держави) та видобута продукція,

http://yurist-online.org/

що вивозяться інвестором з України відповідно до Закону України "Про угоди про

розподіл продукції" та угоди про розподіл продукції;

12) архівні документи, придбані з метою внесення їх до Національного архівного фонду;

13) фармацевтична продукція, сполуки, що використовуються для її виготовлення, які не

виробляються в Україні та класифікуються за товарними групами 28, 29, 30 УКТ ЗЕД,

перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

14) устаткування, яке працює на відновлюваних джерелах енергії, енергозберігаюче

обладнання і матеріали, засоби вимірювання, контролю та управління витратами паливно-

енергетичних ресурсів, обладнання та матеріали для виробництва альтернативних видів

палива або для виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії за умови, що ці товари

застосовуються платником податків для власного виробництва та якщо ідентичні товари з

аналогічними якісними показниками не виробляються в Україні. Перелік таких товарів із

зазначенням кодів УКТ ЗЕД встановлюється Кабінетом Міністрів України;

15) техніка, устаткування, майно і матеріали, що ввозяться на митну територію України та

вивозяться за межі цієї території, призначені для власного використання розвідувальними

органами України;

16) матеріали, устаткування та комплектуючі, що використовуються для виробництва:

а) устаткування, що працює на відновлюваних джерелах енергії;

б) матеріалів, сировини, устаткування та комплектуючих, що будуть використовуватися у

виробництві альтернативних видів палива або виробництві енергії з відновлюваних

джерел енергії;

в) енергозберігаючого обладнання і матеріалів, виробів, експлуатація яких забезпечує

економію та раціональне використання паливно-енергетичних ресурсів;

г) засобів вимірювання, контролю та управління витратами паливно-енергетичних

ресурсів;

ґ) матеріалів, сировини та устаткування, що будуть використовуватися у

нанотехнологічних виробництвах або працювати з використанням нанотехнологій.

Зазначені у цьому пункті товари звільняються від оподаткування за умови, що вони

застосовуються платником податків для власного виробництва та якщо ідентичні товари з

аналогічними якісними показниками не виробляються в Україні. Перелік таких товарів із

зазначенням кодів згідно з УКТ ЗЕД встановлюється Кабінетом Міністрів України;

17) технічні та транспортні засоби, у тому числі самохідні сільськогосподарські машини,

що працюють на біопаливі та класифікуються за кодами згідно з УКТ ЗЕД, визначеними

статтею 7 Закону України "Про альтернативні види палива", якщо такі товари не

виробляються в Україні. Порядок ввезення зазначених технічних та транспортних засобів,

у тому числі самохідних сільськогосподарських машин, визначається Кабінетом Міністрів

України;

http://yurist-online.org/

18) бланки книжок МДП та книжок (карнетів) А.Т.А., що переміщуються між

національним гарантійним об'єднанням та іноземними гарантійними об'єднаннями, що є

їх кореспондентами, або міжнародними організаціями;

19) з 1 січня 2013 року товари та/або предмети, оплачені за рахунок грантів (субгрантів),

наданих відповідно до програм Глобального фонду для боротьби із СНІДом,

туберкульозом та малярією в Україні, що виконуються відповідно до закону.

У разі порушення вимог щодо цільового використання зазначених товарів та/або

предметів платник податку зобов'язаний сплатити мито та пеню у порядку і розмірах,

визначених цим Кодексом;

20) продукція оборонного призначення, визначена такою згідно з пунктом 9 статті 1

Закону України "Про державне оборонне замовлення", що класифікується за такими

групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД:

3601, 3602; 3603 (тільки для ударних капсулів, детонаторів, що використовуються в

оборонних цілях), 3604 90 00 00 (тільки для освітлювальних та сигнальних ракет, що

використовуються в оборонних цілях);

8702 - 8705 (тільки для пасажирських та вантажних автомобілів звичайного типу, які

використовуються в оборонних цілях та мають легку броню або обладнані з'ємною

бронею);

8710 00 00 00;

8802, 8803 (тільки для безпілотних літальних апаратів з озброєнням чи без озброєння, що

використовуються в оборонних цілях, їх частини);

8804 (тільки для парашутів та інших пристроїв, призначених для десантування

військовослужбовців та/або військової техніки);

групи 90 (тільки для біноклів, приладів нічного бачення, тепловізорів, захисних окулярів,

телескопічних прицілів та інших оптичних пристроїв для військової зброї, якщо вони не

поставлені разом із військовою зброєю, для якої вони призначені, інших оптичних,

навігаційних та топографічних приладів та інструментів, що використовуються в

оборонних цілях);

групи 93, крім включених до товарних позицій 9303 - 9304, а також 9305 (тільки

призначених для виробів товарних позицій 9303 - 9304), 9306 90 90 00 та 9307.

2. Звільняються від оподаткування особливими видами мита товари, зазначені у пунктах 6,

10, 19 частини першої статті 282, частинах першій та четвертій статті 287 цього Кодексу.

3. У разі порушення підприємствами порядку цільового використання товарів, звільнених

від оподаткування, або умов, за яких надається умовне повне або часткове звільнення від

оподаткування митом, до цих підприємств, незалежно від притягнення їх посадових осіб

до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом, застосовуються норми

пункту 30.8 статті 30 та статті 123 Податкового кодексу України.

4. Забороняється звільняти окремих юридичних та фізичних осіб від сплати мита і

переносити для них строки його сплати.

http://yurist-online.org/

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 21.06.2012 р. N 4999-VI,

від 02.09.2014 р. N 1657-VII,

від 28.12.2014 р. N 74-VIII,

від 04.06.2015 р. N 512-VIII)

Стаття 283. Звільнення від оподаткування митом залежно від обраного

митного режиму

1. За умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу,

звільняються від оподаткування:

1) ввізним митом, додатковим імпортним збором - товари, поміщені у митні режими

реімпорту та відмови на користь держави;

2) вивізним митом - товари, поміщені у митний режим реекспорту.

(Із доповненнями, внесеними згідно із

Законом України від 28.12.2014 р. N 74-VIII)

Стаття 284. Умовне повне звільнення від оподаткування митом

1. За умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу,

застосовується умовне повне звільнення від оподаткування:

1) ввізним митом - до товарів, поміщених у митні режими транзиту, тимчасового ввезення,

митного складу, вільної митної зони, безмитної торгівлі, переробки на митній території,

знищення або руйнування;

2) вивізним митом - до товарів, поміщених у митні режими транзиту, тимчасового

вивезення.

Стаття 285. Умовне часткове звільнення від оподаткування ввізним митом

1. Умовне часткове звільнення від оподаткування ввізним митом застосовується до товарів,

зазначених у статті 106 цього Кодексу, поміщених у митний режим тимчасового ввезення,

за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 18 цього Кодексу.

2. Порядок застосування умовного часткового звільнення від оподаткування ввізним

митом визначено статтею 106 цього Кодексу.

Стаття 286. Оподаткування митом товарів при переміщенні через митний

кордон України залежно від обраного митного режиму

1. Товари, поміщені у митний режим імпорту, оподатковуються ввізним митом, якщо інше

не передбачено законом, при дотриманні умов та обмежень, встановлених главою 13 цього

Кодексу.

У випадках, встановлених законами України, товари, поміщені у митний режим імпорту,

оподатковуються сезонним митом та/або особливими видами мита.

http://yurist-online.org/

2. Товари, поміщені у митний режим реімпорту, звільняються від оподаткування ввізним

митом, якщо інше не передбачено законом, при дотриманні вимог та обмежень,

встановлених главою 14 цього Кодексу.

3. У разі поміщення товарів у митний режим реімпорту відповідно до пункту 3 частини

другої статті 78 цього Кодексу суми вивізного мита, сплачені при експорті цих товарів,

повертаються особам, які їх сплачували, або їх правонаступникам відповідно до цього

Кодексу та в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

4. Товари, поміщені у митний режим експорту, оподатковуються вивізним митом у

випадках, встановлених законом.

5. Товари, поміщені у митний режим реекспорту, звільняються від оподаткування вивізним

митом, якщо інше не передбачено законом, при дотриманні вимог та обмежень,

встановлених главою 16 цього Кодексу.

Після поміщення товарів у митний режим реекспорту суми ввізного мита, сплачені при

імпорті цих товарів, повертаються особам, які їх сплачували, або їх правонаступникам

відповідно до цього Кодексу та в порядку, встановленому Податковим кодексом України.

6. До товарів, поміщених у митний режим транзиту, застосовується умовне повне

звільнення від оподаткування ввізним митом, якщо інше не передбачено законом, при

дотриманні вимог та обмежень, встановлених главою 17 цього Кодексу.

7. До товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, застосовується умовне

часткове звільнення від оподаткування ввізним митом у порядку, визначеному главою 18

цього Кодексу.

У разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним

частковим звільненням від оподаткування ввізним митом, у вільний обіг на митній

території України або передачі таких товарів у користування іншій особі ввізне мито

сплачується у порядку, визначеному частиною сьомою статті 106 цього Кодексу.

8. До товарів, поміщених у митний режим тимчасового вивезення, застосовується умовне

повне звільнення від оподаткування вивізним митом при дотриманні вимог та обмежень,

встановлених главою 19 цього Кодексу.

9. До товарів, поміщених у митний режим митного складу, застосовується умовне повне

звільнення від оподаткування ввізним митом при дотриманні вимог та обмежень,

встановлених главою 20 цього Кодексу.

10. До товарів, поміщених у митний режим вільної митної зони, застосовується умовне

повне звільнення від оподаткування ввізним митом при дотриманні вимог та обмежень,

встановлених главою 21 цього Кодексу.

11. До товарів, поміщених у митний режим безмитної торгівлі, застосовується умовне

повне звільнення від оподаткування ввізним митом при дотриманні вимог та обмежень,

встановлених главою 22 цього Кодексу.

12. До товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території, застосовується

умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом при дотриманні вимог та

обмежень, встановлених главою 23 цього Кодексу.

http://yurist-online.org/

У разі випуску у вільний обіг продуктів переробки, отриманих з товарів, поміщених у

митний режим переробки на митній території, сплата ввізного мита здійснюється у

порядку, визначеному статтею 155 цього Кодексу.

13. Товари, поміщені у митний режим переробки за межами митної території,

оподатковуються вивізним митом відповідно до глави 24 цього Кодексу.

До товарів, поміщених у митний режим переробки за межами митної території, та

продуктів їх переробки, зазначених у частині другій статті 168 цього Кодексу, що в межах

визначеного строку повертаються в Україну, застосовується умовне повне звільнення від

оподаткування ввізним митом у порядку, визначеному статтею 168 цього Кодексу.

До продуктів переробки (крім зазначених у частині другій статті 168 цього Кодексу)

застосовується часткове звільнення від оподаткування ввізним митом, відповідно до якого

сплаті підлягає позитивна різниця між сумою ввізного мита, нарахованою на продукти

переробки, та сумою ввізного мита, яка підлягала б сплаті в разі імпорту відповідних

товарів, що були вивезені за межі митної території України для переробки.

14. До товарів, поміщених у митний режим знищення або руйнування, застосовується

умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом при дотриманні вимог та

обмежень, встановлених главою 25 цього Кодексу.

15. Товари, поміщені у митний режим відмови на користь держави, звільняються від

оподаткування ввізним митом, якщо інше не передбачено законом, при дотриманні вимог

та обмежень, встановлених главою 26 цього Кодексу.

Стаття 287. Особливості оподаткування митом деяких товарів

1. При ввезенні (пересиланні) на митну територію України товари, визначені відповідно до

Закону України "Про гуманітарну допомогу" Комісією з питань гуманітарної допомоги

при Кабінеті Міністрів України як гуманітарна допомога, звільняються від оподаткування

ввізним митом.

Гуманітарна допомога, що надається Україною, при її вивезенні за межі митної території

України звільняється від сплати вивізного мита.

2. Товари (крім товарів для реалізації або використання з метою, безпосередньо не

пов'язаною з провадженням підприємницької діяльності), що ввозяться на митну

територію України на строк не менше трьох років іноземними інвесторами відповідно до

Закону України "Про режим іноземного інвестування" з метою інвестування на підставі

зареєстрованих договорів (контрактів) або як внесок іноземного інвестора до статутного

капіталу підприємства з іноземними інвестиціями, звільняються від сплати ввізного мита.

При відчуженні таких товарів раніше трьох років з часу зарахування їх на баланс ввізне

мито сплачується на загальних підставах.

Абзац другий виключено.

3. Наукове, лабораторне і дослідницьке обладнання, а також комплектуючі та матеріали,

передбачені проектом наукового парку, зареєстрованого згідно з Законом України "Про

наукові парки", що ввозяться на митну територію України науковим парком та партнерами

наукового парку в межах реалізації такого проекту наукового парку, звільняються від

сплати ввізного мита.

http://yurist-online.org/

Перелік таких товарів із визначенням кодів згідно з УКТ ЗЕД та обсяги ввезення таких

товарів визначаються Кабінетом Міністрів України.

Звільнення від сплати ввізного мита надається на весь строк реалізації проекту наукового

парку, але не більше ніж на два роки для обладнання та не більше ніж на один рік для

комплектуючих і матеріалів з дня затвердження зазначеного переліку та обсягів товарів.

4. Товари, що ввозяться на митну територію України на адресу Товариства Червоного

Хреста України, його органів та місцевих організацій відповідно до Закону України "Про

Товариство Червоного Хреста України" як гуманітарна чи доброчинна допомога,

звільняються від оподаткування ввізним митом.

5. Устаткування, обладнання та комплектуючі, а також матеріали, які не виробляються в

Україні і ввозяться на митну територію України технологічними парками, їх учасниками

та спільними підприємствами, що виконують проекти технологічних парків, для реалізації

таких проектів технологічних парків відповідно до Закону України "Про спеціальний

режим інноваційної діяльності технологічних парків", оподатковуються ввізним митом на

загальних підставах.

Нараховані суми ввізного мита не перераховуються до бюджету, а зараховуються на

спеціальні рахунки технологічних парків, їх учасників та спільних підприємств у порядку,

встановленому Законом України "Про спеціальний режим інноваційної діяльності

технологічних парків".

6. При ввезенні на митну територію України від оподаткування митом звільняються:

устаткування, обладнання та комплектуючі до них, матеріали, що не виробляються в

Україні, які не є підакцизними товарами та ввозяться ініціаторами створення - суб'єктами

господарювання, керуючими компаніями індустріальних парків для облаштування

індустріальних парків;

устаткування, обладнання та комплектуючі до них, що не виробляються в Україні та не є

підакцизними товарами, які ввозяться учасниками індустріальних парків для здійснення

господарської діяльності у межах індустріальних парків.

Переліки такого устаткування, обладнання та комплектуючих до них, матеріалів з

визначенням їх кодів згідно з УКТ ЗЕД, порядок та обсяги ввезення таких товарів

визначаються Кабінетом Міністрів України.

Вивільнені кошти використовуються відповідними суб'єктами для:

1) облаштування індустріальних парків, у тому числі з використанням новітніх,

енергозберігаючих технологій;

2) запровадження новітніх технологій, пов'язаних з господарською діяльністю у межах

індустріальних парків;

3) збільшення випуску продукції та зменшення витрат за видами господарської діяльності,

передбаченими цим Законом, у межах індустріальних парків;

4) здійснення науково-дослідної діяльності у межах індустріальних парків;

http://yurist-online.org/

5) повернення кредитів та оплати інших запозичень, використаних на облаштування

індустріальних парків та здійснення у їх межах господарської діяльності, а також для

сплати відсотків за такими кредитами та запозиченнями.

7. Порушення вимог і умов, визначених у частинах першій - четвертій, шостій та восьмій

цієї статті, тягне за собою виникнення обов'язку зі сплати ввізного мита та пені у строки

та у порядку, визначені цим Кодексом.

8. Звільняються від оподаткування ввізним митом складові (матеріали, вузли, агрегати,

устаткування та комплектувальні вироби) (далі - товари), що ввозяться на митну територію

України в митному режимі імпорту для використання у виробництві продукції оборонного

призначення, визначеної згідно із законом, якщо замовником такої продукції є державний

замовник, визначений Кабінетом Міністрів України, за такими кодами товарів згідно з

УКТ ЗЕД:

3907 40 00 00, 3919 90 00 09, 3919 90 00 19, 3920 51 00 00, 3920 91 00 90, 3921 13 10 19,

3921 90 30 00, 3921 90 90 00, 3926 90 97 90, 4011 20, 4011 30 00, 5515 91 10 00, 7003, 7004,

7005, 7006 00 10 00, 7014 00 00 00, 7207 19 80 00, 7208 90 80 00, 7211 29 00 00, 7212, 7214

99 39 00, 7215 50 11 00, 7215 90 00 00, 7217 10 90 00, 7218 91 80 00, 7219 21 10 00, 7219 21

90 00, 7219 22 90 00, 7219 24 00 00, 7219 32, 7219 33, 7219 34, 7220 12 00 00, 7220 20, 7220

90, 7222 11 11 00, 7222 11 19 00, 7222 11 81 00, 7222 11 89 00, 7222 19, 7222 20 11 00, 7222

20 19 00, 7222 20 29 00, 7222 20 31 00, 7222 20 39 00, 7222 20 81 00, 7222 20 89 00, 7222 30,

7222 40, 7223 00, 7224 90 07 00, 7224 90 14 00, 7224 90 18 00, 7225, 7226 19 80 00, 7226 92

00 00, 7226 99 10 00, 7226 99 30 00, 7226 99 70 00, 7228 10 20 00, 7228 10 50 00, 7228 10 90

00, 7228 20, 7228 30 49 00, 7228 30 69 00, 7228 30 70 00, 7228 30 89 00, 7228 60, 7228 40,

7228 50 69 00, 7228 70, 7229 90 90 00, 8407, 8408, 8409, 8411 11 00 00, 8411 12 10 00, 8411

12 30 00, 8411 22, 8411 81 00 00, 8411 91 00 00, 8411 99 00 00, 8412 10 00 90, 8412 29 89 90,

8413 19 00 00, 8413 60 20 00, 8413 60 31 00, 8413 70 81 00, 8413 81 00 00, 8413 82 00 00,

8413 91 00 90, 8414, 8415 20 00, 8421 23 00, 8421 29 00 00, 8421 39 20 00, 8421 39 80, 8421

39 60 90, 8421 99 00 00, 8425 31 00 00, 8425 39 00 00, 8481 10 19 00, 8481 10 99 00, 8481 20

10 00, 8481 20 90 00, 8481 30, 8481 40 10 00, 8481 80 59 00, 8481 80 63 00, 8481 80 69 00,

8481 80 73 00, 8482 10, 8482 20 00 00, 8482 30 00 00, 8482 40 00 00, 8482 50 00 00, 8482 80

00 00, 8482 91 90 00, 8482 99 00 00, 8483 20 00 00, 8483 30 38, 8483 30 80, 8483 40 59 00,

8501 10 10 00, 8501 10 99, 8501 20 00, 8501 31 00 98, 8501 33 00 10, 8501 52 20 10, 8501 52

20 90, 8501 61 20, 8501 61 80, 8501 62 00 10, 8502 11 20 90, 8502 11 80 90, 8502 12 00 90,

8502 13 20 90, 8502 13 40 90, 8502 13 80 90, 8502 40 00 90, 8504 31 29 00, 8504 33 00 90,

8504 32 00 90, 8504 40 90 00, 8505 11 00 00, 8505 90 20 10, 8505 90 90 00, 8506 30 00 00,

8506 50, 8506 80 80 00, 8507 10, 8507 20 80 90, 8507 30 80 00, 8507 50 00 00, 8507 80 00 00,

8511 10 00 10, 8511 10 00 98, 8511 40 00 98, 8511 50 00 98, 8512 20 00 90, 8518 10 95 90,

8518 21 00 90, 8525 50 00, 8525 60 00 00, 8526 10 00, 8526 91 20, 8526 91 80, 8526 92 00,

8528 59 80 00, 8528 69 10 00, 8529 10 39 00, 8529 10 69 10, 8529 10 69 90, 8529 10 80 10,

8529 90 20 00, 8529 90 49 00, 8529 90 65 00, 8529 90 97 90, 8531 20 20 10, 8531 20 40 10,

8531 20 95 10, 8531 20 40 91, 8532 10 00 00, 8532 21 00 00, 8532 22 00 00, 8532 24 00 00,

8532 25 00 00, 8532 29 00 00, 8533 10 00 00, 8533 21 00 00, 8533 31 00 00, 8533 40 90 00,

8534 00 11 00, 8535 30 10 00, 8535 40 00 00, 8536 41 90 90, 8536 50 11 90, 8536 50 19 90,

8536 50 80 00, 8539 39 00 00, 8540 20 80 00, 8540 71 00 00, 8540 79 00 10, 8540 79 00 90,

8540 81 00 00, 8541 10 00 90, 8541 21 00 90, 8541 29 00, 8541 40 10 00, 8541 40 90 00, 8542,

8543 20 00 00, 8543 70 30 00, 8543 70 60 00, 8543 70 90 00, 8543 90 00 10, 8544 30 00 10,

8544 42 90 91, 8701 30 00 00, 8703 33 (крім 8703 33 11 00), 8704 (крім товарних

підкатегорій 8704 10 10 10, 8704 21 10 00, 8704 22 10 00, 8704 23 10 00, 8704 31 10 00, 8704

32 10 00 та товарної категорії 8704 10 90), 8706 00, 8708, 8710 00 00 00, 8803 10 00, 8803 20

00, 8803 30 00, 9001 90 00 90, 9002 19 00 00, 9005 90 00 00, 9013 90 90 00, 9014 10 00 90,

http://yurist-online.org/

9014 20 80 90, 9014 80 00 00, 9014 90 00 90, 9015 10 10 00, 9015 80 93 00, 9015 90 00 00,

9020 00 00 00, 9025, 9026, 9029 10 00 90, 9030 33 10 00, 9030 84 00 00, 9031 80 38 00, 9031

80 98 00, 9032, 9401 20 00 00.

Порядок ввезення та цільового використання товарів, зазначених у цій частині,

визначається Кабінетом Міністрів України.

Зазначені у цій частині товари не звільняються від оподаткування ввізним митом, якщо

вони мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом та/або

визнаної державою-агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з

території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної

такою згідно із законом.

9. Особливості оподаткування ввізним митом товарів, що ввозяться (пересилаються) на

митну територію України громадянами, визначаються розділом XII цього Кодексу.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 21.06.2012 р. N 5018-VI,

від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 19.09.2013 р. N 588-VII,

від 23.04.2015 р. N 365-VIII)

Стаття 288. Особливості оподаткування особливими видами мита

1. Особливі види мита застосовуються незалежно від інших видів мита на умовах,

визначених законом.

2. Частину другу виключено.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 28.12.2014 р. N 74-VIII)

Глава 43. Справляння митних платежів

Стаття 289. Виникнення обов'язку із сплати митних платежів

1. Обов'язок із сплати митних платежів виникає:

1) у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення

цих товарів на митну територію України;

2) при незаконному переміщенні товарів, що перебувають на території вільної митної зони

або на митному складі, - з моменту такого переміщення товарів;

3) у разі вивезення товарів з митної території України:

а) при оформленні товарів відповідно до митного режиму експорту з моменту прийняття

органом доходів і зборів митної декларації;

http://yurist-online.org/

б) при вивезенні товарів за межі митної території України без оформлення митної

декларації та при незаконному вивезенні товарів за межі митної території України - з

моменту фактичного вивезення товарів за межі митної території України;

в) при невиконанні умов, установлених щодо товарів, які вивозилися за межі митної

території України із звільненням від оподаткування вивізним митом, - з моменту, коли ці

товари прибули до іншого місця призначення, ніж те, у зв'язку з яким надавалося таке

звільнення;

4) після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки

митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів

самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов'язання;

5) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 290. Припинення обов'язку із сплати митних платежів

1. Обов'язок із сплати митних платежів припиняється:

1) при виконанні обов'язку із сплати митних платежів;

2) якщо товари до їх випуску виявилися знищеними або безповоротно втраченими

внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за нормальних умов транспортування,

зберігання або використання (експлуатації) та за відсутності порушень вимог та умов,

установлених цим Кодексом, а також внаслідок природних втрат, які підтверджуються

відповідними актами;

3) якщо товари знищуються або передаються у власність держави відповідно до цього

Кодексу;

4) якщо товари конфіскуються відповідно до цього Кодексу.

2. Щодо товарів, випущених у вільний обіг на митній території України або вивезених з

цієї території без сплати митних платежів, обов'язок з їх сплати припиняється також у

випадках, передбачених цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами

України.

Стаття 291. Виконання обов'язку із сплати митних платежів

1. Обов'язок із сплати митних платежів вважається виконаним (митні платежі вважаються

сплаченими):

1) у разі здійснення особою, відповідальною за сплату митних платежів, розпорядження

про використання коштів авансових платежів:

а) при здійсненні митного оформлення товарів - з моменту закінчення митного

оформлення;

http://yurist-online.org/

б) якщо сплата не пов'язана із здійсненням митного оформлення товарів, - з моменту

списання коштів з авансового рахунку при перерахуванні їх до державного бюджету;

2) у разі сплати коштів безпосередньо до державного бюджету у випадках, визначених

законодавством України, - з моменту:

а) списання коштів з рахунку платника податків у банку;

б) внесення готівкових коштів у касу банку;

3) з моменту сплати банком, іншою організацією відповідно до наданої гарантії

(забезпечення сплати митних платежів) коштів до державного бюджету в рахунок сплати

митних платежів;

4) з моменту списання коштів, що перебували у грошовій заставі, з відповідного рахунку

митниці при перерахуванні цих коштів до державного бюджету в рахунок сплати митних

платежів;

5) з моменту настання інших обставин, визначених Податковим кодексом України.

Стаття 292. Випадки, коли митні платежі не сплачуються

1. Митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового

кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на

обов'язковість яких надана Верховною Радою України:

1) товари не є об'єктом оподаткування митними платежами;

2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних

платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його

надано;

3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної

території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень

цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при

виконанні умов, що випливають з такого режиму;

4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або

вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є

об'єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Стаття 293. Особи, на яких покладається обов'язок із сплати митних

платежів

1. Особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо

декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку

особу покладається обов'язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

2. Особою, на яку покладається обов'язок із сплати донарахованих митних платежів -

податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є

відповідний платник податків.

http://yurist-online.org/

3. Крім осіб, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, особами, на яких

покладається обов'язок із сплати митних платежів, є:

1) у разі незаконного ввезення товарів на митну територію України, незаконного вивезення

товарів за межі митної території України - особа, яка незаконно ввезла (вивезла) товари, а

також особи, які брали участь у незаконному ввезенні (вивезенні) товарів, якщо вони

знали або повинні були знати про незаконність такого ввезення (вивезення), та особи, які

придбали у власність або у володіння незаконно ввезені товари, якщо в момент придбання

вони знали або повинні були знати про незаконність ввезення, що належним чином

доведено в порядку, встановленому законодавством України;

2) у разі вилучення товарів, що тимчасово зберігаються під митним контролем, з

порушенням вимог цього Кодексу та інших нормативно-правових актів - особа, яка

незаконно вилучила такі товари, а також особи, які брали участь у незаконному вилученні

таких товарів, зберігали та придбали такі товари, або особа, яка відповідає за забезпечення

схоронності зазначених товарів;

3) у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження

товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для

застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від

сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму;

4) у разі невиконання зобов'язань щодо використання чи споживання товарів, що

випливають з умов цільового використання, за яких надається податкова пільга при

випуску товарів для вільного обігу, - особа, на яку покладається обов'язок щодо виконання

таких умов;

5) у разі заявлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення до митного

режиму транзиту - особа, яка надала зобов'язання щодо доставки цих товарів,

транспортних засобів до органу доходів і зборів призначення;

6) у разі невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, обов'язку із

сплати митних платежів, якщо сплата митних платежів забезпечена гарантом відповідно

до положень цього Кодексу, - гарант.

4. У разі якщо відповідно до норм цього Кодексу обов'язок із сплати митних платежів

покладається на кількох осіб, такі особи виконують зазначений обов'язок солідарно.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 294. Об'єкт та база оподаткування митними платежами

1. Об'єкт та база оподаткування митними платежами під час переміщення товарів через

митний кордон України визначаються відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу

України та інших законів України.

Стаття 295. Нарахування митних платежів

1. Митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено

обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо

http://yurist-online.org/

нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України

та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

2. Нарахування сум митних платежів здійснюється у валюті України.

3. Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день

подання органу доходів і зборів митної декларації на товари, а в разі якщо митне

оформлення здійснюється без подання митної декларації, - на день його здійснення.

4. У разі якщо для цілей обчислення митних платежів, у тому числі визначення митної

вартості товарів, необхідно зробити перерахування іноземної валюти, застосовуються

курси валют, визначені відповідно до статті 3 1 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 296. Особливості застосування ставок митних платежів під час

незаконного переміщення товарів через митний кордон України та

використання товарів з порушенням встановлених обмежень

1. У разі незаконного ввезення товарів на митну територію України або вивезення їх з цієї

території суми належних до сплати митних платежів нараховуються за ставками,

встановленими на день переміщення цих товарів через митний кордон України, а якщо

такий день встановити неможливо, - на день виявлення факту такого ввезення (вивезення).

2. У разі втрати, недоставки чи видачі без дозволу органів доходів і зборів товарів, що

перебувають під митним контролем та переміщуються транзитом або знаходяться на

тимчасовому зберіганні, митні платежі нараховуються за ставками, встановленими на день

прийняття цих товарів для перевезення або розміщення їх на тимчасове зберігання.

3. У разі незаконного ввезення товарів на митну територію України базою оподаткування є

митна вартість цих товарів, їх кількість або інші показники, встановлені законом, що

використовуються для визначення бази оподаткування, на день нарахування митних

платежів, відповідно до частини першої цієї статті. Якщо визначити суму належних до

сплати митних платежів неможливо внаслідок ненадання органу доходів і зборів точних

відомостей про характер товарів, їх назву, кількість, країну походження і митну вартість,

сума митних платежів визначається виходячи з найбільшої величини ставок митних

платежів, кількості чи вартості товарів, що можуть бути визначені на підставі наявних

відомостей.

4. У разі нецільового використання товарів, щодо яких було надано умовне звільнення від

оподаткування, а також порушення умов митних режимів, поміщення в які передбачає

умовне звільнення від оподаткування, застосовуються ставки митних платежів, що діють

на день прийняття органом доходів і зборів митної декларації для митного оформлення.

Митна вартість товарів, їх кількість чи інші характеристики, що використовуються для

визначення бази оподаткування, визначаються на день застосування ставок митних

платежів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 297. Строки сплати (виконання обов'язку зі сплати) митних

платежів

1. У разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані

органом доходів і зборів, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником

податків до або на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного

оформлення, крім випадків, якщо відповідно до цього Кодексу товари ввозяться на митну

територію України із звільненням від оподаткування митними платежами.

2. У разі розміщення товарів на тимчасове зберігання митні платежі мають бути сплачені

не пізніше дня закінчення строку тимчасового зберігання. Якщо до закінчення строку

тимчасового зберігання ці товари поміщуються у митний режим, який передбачає сплату

митних платежів, митні платежі мають бути сплачені не пізніше випуску товарів

відповідно до цього режиму.

3. У разі вивезення товарів з митної території України вивізне мито має бути сплачене не

пізніше дня прийняття органом доходів і зборів митної декларації для митного

оформлення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

4. У разі зміни митного режиму митні платежі мають бути сплачені не пізніше дня випуску

товарів у наступному митному режимі.

5. Для цілей обчислення пені строком сплати митних платежів вважається:

1) у разі використання товарів, ввезених на митну територію України з умовним

звільненням від оподаткування митними платежами, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з

якими було надано таке звільнення, - перший день, коли особа порушила обмеження щодо

користування та/або розпорядження зазначеними товарами. Якщо такий день установити

неможливо, строком сплати митних платежів вважається день прийняття органом доходів і

зборів митної декларації на такі товари для митного оформлення;

2) у разі порушення вимог і умов митних режимів, що відповідно до цього Кодексу тягне

за собою виникнення обов'язку із сплати митних платежів, - день вчинення такого

порушення. Якщо такий день установити неможливо, строком сплати митних платежів

вважається день початку дії відповідного митного режиму;

3) в інших випадках - день виникнення обов'язку із сплати митних платежів.

6. Строки сплати митних платежів при переміщенні (пересиланні) товарів через митний

кордон України громадянами, при переміщенні товарів через митний кордон України

трубопровідним транспортом та лініями електропередачі, при тимчасовому ввезенні

товарів на митну територію України з умовним частковим звільненням від оподаткування

митними платежами, а також при незаконному переміщенні товарів через митний кордон

України визначаються цим Кодексом та Податковим кодексом України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 298. Порядок і форми сплати митних платежів

http://yurist-online.org/

1. Суми митних платежів, нараховані органом доходів і зборів, підлягають сплаті до

державного бюджету платником податків безпосередньо на єдиний казначейський

рахунок.

2. Суми митних платежів сплачуються в готівковій формі через касу органу доходів і

зборів чи фінансової установи або у безготівковій формі через фінансову установу, крім

випадків, передбачених цим Кодексом та законами України.

3. Перерахування сум митних платежів до Державного бюджету України із зазначених

рахунків органу доходів і зборів здійснюється цим органом доходів і зборів.

4. Митні платежі сплачуються у валюті України. В окремих випадках, перелік яких

встановлюється Кабінетом Міністрів України, митні платежі можуть бути сплачені в

іноземній валюті за курсом, визначеним відповідно до статті 3 1 цього Кодексу.

5. Перерахунок сум митних платежів, визначених у валюті України, в іноземну валюту для

цілей сплати митних платежів здійснюється за курсом, визначеним відповідно до статті 3 1

цього Кодексу.

6. Митні платежі можуть бути сплачені в будь-якій іншій формі, передбаченій законом.

7. Порядок нарахування, обліку та перерахування до державного бюджету сум митних

платежів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування

та реалізує державну податкову і митну політику.

8. На вимогу платника податків органи доходів і зборів зобов'язані видати підтвердження

сплати митних платежів у письмовій формі.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 299. Авансові платежі (передоплата)

1. Сплата митних платежів може здійснюватися із застосуванням авансових платежів

(передоплати).

2. Авансовими платежами (передоплатою) є грошові кошти, внесені платником податків за

власним бажанням на рахунки, відкриті на ім'я органів доходів і зборів в органах, що

здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, як попереднє грошове

забезпечення сплати майбутніх митних платежів.

3. Авансові платежі вносяться у валюті України.

4. Кошти авансових платежів не вважаються митними платежами, доки особа, яка внесла

такі платежі, не зробить розпорядження про це органу доходів і зборів та не будуть

виконані відповідні митні формальності. З моменту початку виконання таких митних

формальностей кошти авансових платежів у сумі, на яку зроблено розпорядження, не

підлягають використанню на будь-які інші цілі. Після завершення митних формальностей

кошти у сумі, на яку зроблено розпорядження, перераховуються органом доходів і зборів

до державного бюджету. У разі відмови від завершення митних формальностей сумі

http://yurist-online.org/

авансових платежів, на яку зроблено розпорядження, повертається статус авансових

платежів.

5. Повернення коштів авансових платежів здійснюється в порядку, встановленому

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, якщо заяву про повернення подано до органу доходів і зборів

протягом 1095 днів з дня внесення таких коштів на рахунок органу доходів і зборів. При

цьому відсотки на суму коштів, унесених як авансові платежі, не нараховуються.

6. Кошти авансових платежів, що перебувають на рахунку органу доходів і зборів без

розпорядження про використання протягом 1095 днів з дня їх внесення, підлягають

перерахуванню до державного бюджету.

7. На вимогу платника податків орган доходів і зборів зобов'язаний надати йому письмову

інформацію про використання коштів, унесених ним як авансові платежі, не пізніше 30

днів з дня отримання такої вимоги. У разі незгоди платника податків з інформацією органу

доходів і зборів здійснюється спільна звірка використання зазначених коштів. Результати

такої звірки оформлюються актом за формою, затвердженою центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику. Один примірник такого акта після його підписання надається платнику податків.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 300. Звільнення (умовне звільнення) від оподаткування митними

платежами

1. Умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними

платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами

України та міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною

Радою України.

2. Порядок надання документів, необхідних для підтвердження права на звільнення

(умовне звільнення) від оподаткування митними платежами, визначається центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 301. Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних

платежів

1. Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється

відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

2. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган

доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний

повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

http://yurist-online.org/

3. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів

повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

4. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку

посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних

платежів здійснюється у першочерговому порядку.

5. Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний

режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а

також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше

заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при

поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів,

сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено

дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за

умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території

України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або

невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3

частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують

наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного

оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

6. Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті,

здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру

сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява

подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що

тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

7. Повернення сплачених сум митних платежів здійснюється у валюті України. Якщо

сплата або стягнення митних платежів здійснювалося в іноземній валюті, повернення сум

митних платежів здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 3 1 цього

Кодексу, на день, коли відбулася їх сплата.

8. Повернення не здійснюється:

1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень;

2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 302. Пеня

1. Після закінчення встановлених цим Кодексом та Податковим кодексом України строків

сплати митних платежів на суму податкового боргу нараховується пеня у розмірі та

порядку, визначених Податковим кодексом України.

2. У разі направлення гаранту претензій щодо сплати митних платежів відповідно до

Податкового кодексу України пеня нараховується на строк, що не перевищує трьох місяців

з дня, наступного за днем закінчення строку виконання зобов'язань, забезпечених

гарантією.

3. Під час здійснення перевезень за процедурою МДП нарахування пені призупиняється на

строк до трьох місяців з дня отримання претензії гарантійним об'єднанням і

поновлюється, якщо після закінчення цього строку претензія залишається

неврегульованою.

4. Пеня сплачується незалежно від застосування інших заходів відповідальності за

порушення вимог законодавства України, визначених цим Кодексом, Податковим кодексом

України та іншими законами України.

5. Пеня нараховується платником податків самостійно та сплачується одночасно зі

сплатою митних платежів.

6. Сплата, стягнення та повернення пені здійснюються за правилами, встановленими

законом для сплати, стягнення та повернення митних платежів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 303. Стягнення митних платежів

1. У разі несплати або неповної сплати митних платежів у встановлений строк такі платежі

стягуються в порядку та строки, визначені Податковим кодексом України.

2. Належні до сплати суми митних платежів стягуються з осіб, відповідальних за їх сплату.

3. Стягнення митних платежів не здійснюється та платнику податків не направляється

податкове повідомлення-рішення, якщо розмір несплачених сум митних платежів з

товарів, зазначених в одній митній декларації, або з товарів, відправлених протягом дня

одним відправником на адресу одного одержувача, становить менш як 20 гривень, та в

інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Стаття 304. Розстрочення та відстрочення сплати митних платежів

1. За наявності обставин, що свідчать про існування загрози виникнення або накопичення

податкового боргу, і доказів існування таких обставин, перелік яких визначається

Кабінетом Міністрів України, на підставі письмової заяви платника податків центральний

орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

http://yurist-online.org/

митну політику, чи визначений ним орган доходів і зборів згідно із Податковим кодексом

України можуть відстрочити або розстрочити сплату митних платежів.

2. Порядок надання розстрочення та відстрочення сплати митних платежів затверджується

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ X

ГАРАНТІЇ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИКОНАННЯ ЗОБОВ'ЯЗАНЬ ПЕРЕД

ОРГАНАМИ ДОХОДІВ І ЗБОРІВ

(Назва розділу із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 44. Форми, умови та способи забезпечення зобов'язань перед

органами доходів і зборів

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 305. Загальні положення щодо забезпечення зобов'язань перед

органами доходів і зборів

1. У випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов'язань осіб, що випливають з

митних процедур, забезпечуються шляхом надання органам доходів і зборів забезпечення

сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.

2. Надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів є обов'язковим

при ввезенні на митну територію України та/або переміщенні територією України

прохідним та внутрішнім транзитом товарів за переліком, який затверджується Кабінетом

Міністрів України.

3. Спосіб забезпечення сплати митних платежів обирається власником товарів чи

уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими

законодавчими актами України.

4. Якщо товари переміщуються транзитом митною територією України морським,

річковим або повітряним транспортом і під час зберігання залишаються в межах одного

пункту пропуску чи зони митного контролю морського (річкового) порту, аеропорту,

забезпечення сплати митних платежів не надається.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 306. Способи забезпечення сплати митних платежів

1. Способами забезпечення сплати митних платежів є:

http://yurist-online.org/

1) фінансові гарантії;

2) гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із

застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП) 1975 року;

3) гарантування на умовах Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік) із

застосуванням книжки (карнету) А.Т.А.

Глава 45. Фінансові гарантії

Стаття 307. Умови надання фінансових гарантій

1. Юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх

зобов'язань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів,

уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим

розділом.

2. Взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються

на підставі укладених угод.

3. Фінансова гарантія видається гарантом і надається органам доходів і зборів особою,

відповідальною за сплату митних платежів, або будь-якою іншою особою на користь

особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим

Кодексом. Фінансова гарантія діє на всій митній території України.

4. Інформаційна взаємодія між гарантами та органами доходів і зборів здійснюється за

допомогою засобів електронного зв'язку шляхом надсилання авторизованих повідомлень в

електронній формі, засвідчених електронним цифровим підписом гарантів та/або

посадових осіб органів доходів і зборів, цілодобово, з періодичністю не більше 30 хвилин.

При здійсненні інформаційного обміну гарантам надається інформація про статус усіх

отриманих фінансових гарантій, а саме про:

1) прийняття або відмову у прийнятті, припинення дії виданих гарантами фінансових

гарантій;

2) реквізити (номер і дата оформлення) митних декларацій або документів контролю за

переміщенням товарів, до яких прикріплені фінансові гарантії із зазначенням дати та часу

прикріплення;

3) дату початку переміщення товарів (та/або початок переміщення кожної партії товару або

її частини) із зазначенням номерів транспортних засобів, дати кінцевого строку доставки

товарів до органів доходів і зборів призначення, кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, кількість

товарів (в основних та додаткових одиницях виміру), суму митних платежів;

4) недостатність фінансових гарантій для оформлення митних декларацій або документів

контролю за переміщенням товарів із зазначенням суми нестачі забезпечення сплати

митних платежів;

5) номер та дату складення акта про настання гарантійного випадку за виданими

гарантами фінансовими гарантіями;

http://yurist-online.org/

6) вивільнення фінансових гарантій із зазначенням дати та часу доставки товарів (кожної

партії товару або її частини) до органів доходів і зборів призначення та реквізитів (номер і

дата оформлення) митних декларацій або документів контролю за переміщенням товарів,

за якими відбулося підтвердження виконання зобов'язань, забезпечених фінансовими

гарантіями.

5. У разі невиконання особою зобов'язання із сплати митних платежів, забезпеченого

фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, орган доходів і зборів із залученням

представників гаранта, що видав таку гарантію, з'ясовує обставини невиконання

зобов'язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми

митних платежів. До вимоги додаються завірені органом доходів і зборів копії документів,

що підтверджують невиконання зобов'язання. Процедура направлення вимоги та перелік

обов'язкових документів, що до неї додаються, визначаються в угоді, передбаченій

частиною третьою статті 314 цього Кодексу.

6. Фінансова гарантія як забезпечення сплати митних платежів не надається, якщо сума

митних платежів, що підлягають сплаті, не перевищує суму, еквівалентну 1000 євро.

7. Вивільнення (повернення) фінансової гарантії здійснюється не пізніше двох годин після

отримання відповідним органом доходів і зборів підтвердження фактичного виконання

зобов'язань, забезпечених гарантією.

8. Вивільнення (повернення) фінансової гарантії у разі часткового надходження товарів до

органу доходів і зборів призначення здійснюється:

1) після завершення переміщення усієї кількості товарів, зазначених у митній декларації

або в документі контролю за переміщенням товарів;

2) на підставі заяви декларанта або уповноваженої ним особи про відсутність подальшого

переміщення товарів, зазначених у митній декларації або в документі контролю за

переміщенням товарів.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 308. Визначення розміру фінансової гарантії

1. Розмір фінансової гарантії визначається органом доходів і зборів виходячи з суми

митних платежів, що підлягає сплаті при випуску товарів для вільного обігу на митній

території України або при вивезенні товарів за межі цієї території у митному режимі

експорту.

2. Якщо при визначенні розміру фінансової гарантії неможливо точно визначити суму

митних платежів, що підлягає сплаті, внаслідок ненадання органу доходів і зборів точних

відомостей про характер, найменування, кількість, країну походження, митну вартість та

код таких товарів згідно з УКТ ЗЕД, розмір фінансової гарантії визначається виходячи з

найбільшої величини ставок податків, вартості та/або кількості товарів, що можуть бути

визначені на підставі наявних відомостей.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 309. Форми забезпечення сплати митних платежів фінансовою

гарантією. Види фінансових гарантій

1. Забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких

формах:

1) надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді

документа);

2) внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошова

застава).

2. Фінансова гарантія може бути індивідуальною (одноразовою), багаторазовою та

генеральною.

3. Індивідуальна (одноразова) фінансова гарантія у вигляді письмового зобов'язання

надається у паперовому або електронному вигляді на суму митних платежів за:

1) однією митною декларацією в межах однієї зовнішньоторговельної операції;

2) однією митною декларацією в межах однієї транзитної операції;

3) одним документом контролю за переміщенням товарів;

4) однією операцією з переміщення через митний кордон України товарів громадянами у

випадках, визначених розділом XII цього Кодексу.

4. Індивідуальна (одноразова) фінансова гарантія у паперовому вигляді застосовується

виключно під час переміщення товарів через митний кордон України із застосуванням

митної декларації або документа контролю за переміщенням товарів, оформлених на

паперовому носії. Електронна копія такої індивідуальної (одноразової) фінансової гарантії

надсилається до єдиної автоматизованої інформаційної системи органів доходів і зборів

України авторизованим електронним повідомленням гаранта. Індивідуальна (одноразова)

фінансова гарантія у вигляді електронного документа застосовується під час переміщення

товарів через митний кордон України із застосуванням митної декларації або документа

контролю за переміщенням товарів, оформлених на паперовому носії або у вигляді

електронного документа.

5. Багаторазова фінансова гарантія надається для забезпечення сплати митних платежів за

кількома митними деклараціями або документами контролю за переміщенням товарів при

ввезенні товарів на митну територію України з метою транзиту або для вільного обігу на

цій території для одного власника в рамках одного зовнішньоекономічного договору.

6. Генеральна фінансова гарантія надається для забезпечення сплати митних платежів за

митними деклараціями або документами контролю за переміщенням товарів, які

декларант або уповноважена ним особа планують подати протягом одного року.

7. Багаторазова та генеральна фінансові гарантії надаються виключно у вигляді

електронного документа.

http://yurist-online.org/

8. Фінансові гарантії у вигляді електронного документа надаються шляхом надсилання до

єдиної автоматизованої інформаційної системи органів доходів і зборів України

авторизованого електронного повідомлення гаранта.

9. Прикріплення електронної копії індивідуальної (одноразової) фінансової гарантії у

паперовому вигляді або фінансової гарантії у вигляді електронного документа до митної

декларації або документа контролю за переміщенням товарів здійснюється за допомогою

автоматизованої системи митного оформлення.

Завершення оформлення митної декларації або документа контролю за переміщенням

товарів є підтвердженням прийняття фінансової гарантії як забезпечення виконання

зобов'язань перед органами доходів і зборів.

Підтвердженням прийняття індивідуальної (одноразової) фінансової гарантії у паперовому

вигляді є проставляння органом доходів і зборів відбитка відповідного митного

забезпечення на всіх примірниках фінансової гарантії.

10. Фінансові гарантії підлягають нумерації гарантом.

11. Зміни до фінансової гарантії можуть бути внесені гарантом до її прикріплення до

митної декларації або документа контролю за переміщенням товарів. При внесенні таких

змін гарант надсилає до єдиної автоматизованої інформаційної системи органів доходів і

зборів України авторизоване електронне повідомлення.

12. Забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією може здійснюватися у

будь-якій з форм, визначених у частині першій цієї статті, на вибір особи, відповідальної

за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

13. Якщо надана гарантія виявляється недостатньою для забезпечення сплати відповідної

суми митних платежів, особи, зазначені у частині третій статті 307 цього Кодексу, на

письмову вимогу органу доходів і зборів надають додаткову гарантію або, за їх вибором,

замінюють раніше надану гарантію новою.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 06.09.2012 р. N 5210-VI,

від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 310. Порядок надання фінансових гарантій органам доходів і зборів

1. У випадках, зазначених у цьому Кодексі, фінансові гарантії надаються органам доходів і

зборів під час або до декларування товарів до митного режиму транзиту, попереднього

декларування товарів, до їх прибуття на митну територію України та під час декларування

товарів до митних режимів, що передбачають сплату митних платежів або передбачають

перебування товарів під митним контролем до моменту закінчення дії відповідного

митного режиму.

2. Фінансові гарантії надаються:

1) у вигляді документа (викладеного в письмовій або електронній формі зобов'язання

гаранта сплатити визначені суми митних платежів на вимогу органу доходів і зборів);

http://yurist-online.org/

2) у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або

гарантом грошової застави на відповідний рахунок органу доходів і зборів.

3. Фінансові гарантії надаються на суму митних платежів, нарахованих на товари, які

декларуються за однією митною декларацією або заявляються до митного режиму

транзиту за одним транспортним документом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 311. Фінансова гарантія, що надається у вигляді документа

1. Органи доходів і зборів як забезпечення сплати митних платежів приймають фінансові

гарантії, видані гарантами, включеними до реєстру гарантів, який ведеться центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

2. Фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов'язанням

гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу органу доходів і зборів кошти

в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов'язань із сплати

митних платежів.

3. Форми бланків фінансових гарантій встановлюються центральним органом виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

4. Орган доходів і зборів направляє гарантові, що видав гарантію у вигляді документа,

вимогу щодо сплати митних платежів у разі:

1) перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку

доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під

митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах

зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до

іншого);

2) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов митних режимів з

умовним звільненням від оподаткування митними платежами;

3) настання терміну сплати податкових зобов'язань відповідно до розділу III цього

Кодексу;

4) встановлення органом доходів і зборів факту порушення вимог і умов тимчасового

ввезення або транзиту товарів, транспортних засобів особистого користування, що

переміщуються через митний кордон України громадянами відповідно до розділу XII

цього Кодексу.

5. Гарант зобов'язаний не пізніше трьох банківських днів, наступних за днем отримання

вимоги та документів, що підтверджують настання гарантійного випадку, перерахувати

належну суму митних платежів до державного бюджету.

6. У разі порушення строку перерахування коштів у рахунок сплати митних платежів

відповідно до вимоги органу доходів і зборів гаранти несуть відповідальність (у тому

числі передбачену Податковим кодексом України) як особи, відповідальні за сплату

http://yurist-online.org/

забезпечених гарантією сум митних платежів. У разі несплати гарантом коштів за

фінансовими гарантіями суми таких коштів вважаються податковим боргом гаранта та

стягуються у порядку, встановленому законодавством.

7. До правовідносин, пов'язаних з видачею фінансової гарантії, виконанням гарантом

зобов'язань і припиненням фінансової гарантії, застосовуються також положення

законодавства України про банки і банківську діяльність та цивільного законодавства

України в частині, що не врегульована цим Кодексом.

8. Фінансова гарантія, надана у вигляді документа, вилучається органом доходів і зборів та

ставиться на контроль. При цьому на митній декларації посадовою особою органу доходів

і зборів робиться запис щодо реквізитів зазначеної гарантії та суми митних платежів, які

безумовно мають бути сплачені у разі порушення зобов'язань, наданих органу доходів і

зборів.

9. Орган доходів і зборів здійснює перевірку достатності суми фінансової гарантії в

порядку, визначеному статтею 308 цього Кодексу.

10. Після завершення митного оформлення товарів чи процедури транзитного перевезення

товарів та за відсутності порушення особою зобов'язань із сплати митних платежів

фінансова гарантія не пізніше двох годин після того, як орган доходів і зборів отримає

підтвердження фактичного виконання зобов'язань, забезпечених гарантією, вивільняється

(повертається) цим органом доходів і зборів. При вивільненні (поверненні) індивідуальної

(одноразової) фінансової гарантії у паперовому вигляді органом доходів і зборів на всіх її

примірниках проставляється відбиток відповідного митного забезпечення.

11. Підтвердженням фактичного виконання зобов'язань, забезпечених гарантією, є:

1) щодо транзитного перевезення товарів - повідомлення, у тому числі в електронному

вигляді, органу доходів і зборів відправлення органом доходів і зборів призначення

(завершення транзитного перевезення) про доставлення товарів, транспортних засобів

комерційного призначення відповідно до наданих зобов'язань;

2) завершення процедур митного контролю та оформлення товарів до митного режиму, у

який задекларовано товари;

3) завершення дії митного режиму, що передбачав перебування товарів під митним

контролем весь час дії такого режиму;

4) виконання зобов'язання із сплати митних платежів у разі коригування митної вартості

відповідно до розділу III цього Кодексу.

12. Дія фінансової гарантії припиняється:

1) на вимогу гаранта шляхом надсилання авторизованого електронного повідомлення;

2) у разі відсутності факту ввезення товару на територію України за попередньою митною

декларацією, до якої прикріплена індивідуальна (одноразова) фінансова гарантія, протягом

30 днів з дати оформлення цієї декларації органом доходів і зборів;

3) у разі відкликання або визнання недійсною в порядку, передбаченому цим Кодексом,

митної декларації, до якої прикріплена індивідуальна (одноразова) гарантія.

http://yurist-online.org/

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 06.09.2012 р. N 5210-VI,

від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 312. Реалізація фінансової гарантії, наданої у вигляді документа

1. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у

вигляді документа, суми митних платежів, що підлягають сплаті, повинні бути

перераховані гарантом на рахунок органу доходів і зборів впродовж трьох банківських

днів з дня отримання гарантом вимоги органу доходів і зборів про таку сплату. Форма

вимоги встановлюється в угоді, передбаченій частиною третьою статті 314 цього Кодексу.

2. Отримані від гаранта кошти в рахунок погашення зобов'язань перераховуються органом

доходів і зборів до державного бюджету впродовж одного робочого дня.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 313. Фінансова гарантія у вигляді грошової застави

1. Внесення грошової застави здійснюється у валюті України.

2. В окремих випадках переміщення товарів територією України прохідним транзитом

іноземним перевізником або уповноваженою ним особою дозволяється внесення

нерезидентом суми грошової застави в іноземній валюті за курсом валюти, визначеним

відповідно до статті 3 1 цього Кодексу, на день внесення грошової застави.

3. Відсотки на суму грошової застави не нараховуються.

4. При виконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сплачені кошти

підлягають поверненню особі, яка внесла цю заставу, або уповноваженій нею особі не

пізніше трьох банківських днів.

5. Повернення грошової застави може здійснюватися у будь-якому органі доходів і зборів,

навіть якщо вона вносилася на рахунок іншого органу доходів і зборів.

6. За письмовою заявою особи, яка внесла грошову заставу, або уповноваженої нею особи

кошти, внесені як грошова застава, можуть бути використані для сплати митних платежів

або для забезпечення сплати митних платежів за іншим зобов'язанням зазначеної особи

перед органами доходів і зборів.

7. Кошти, внесені як грошова застава, що перебувають на рахунку органу доходів і зборів

без розпорядження про їх використання протягом 1095 днів з дня їх внесення, у 30-денний

строк підлягають поверненню особі, яка вносила ці кошти, або уповноваженій нею особі,

а у разі неможливості такого повернення підлягають перерахуванню до державного

бюджету.

8. При невиконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних

платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової

застави.

http://yurist-online.org/

9. Порядок внесення грошової застави та її повернення визначається центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 314. Гарант

1. Гарантом може виступати:

1) банківська установа, яка надає гарантії безпосередньо або може застосовувати їх як

фінансове забезпечення гарантій, що надаються органам доходів і зборів незалежними

фінансовими посередниками;

2) незалежний фінансовий посередник - юридична особа, створена у формі повного або

командитного товариства.

2. Зазначена у частині першій цієї статті банківська установа, інша юридична особа, яка

має намір одержати від центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування

та реалізує державну податкову і митну політику, в установленому цим Кодексом порядку

повноваження гаранта, повинна відповідати таким критеріям:

1) для банківських установ - мати відповідну чинну ліцензію (дозвіл, витяг з реєстру)

Національного банку України;

для інших юридичних осіб - мати відповідні укладені угоди з банками та/або страховими

компаніями щодо фінансового забезпечення гарантій, що надаються цими юридичними

особами;

2) мати досвід роботи у здійсненні банківської чи іншої фінансової діяльності не менше

п'яти років;

3) для банківських установ - мати доведену за останні три календарні роки

платоспроможність шляхом підтвердження виконання встановлених нормативів, які

забезпечують безумовне виконання платіжних зобов'язань перед державним бюджетом;

4) для банківських установ - протягом останніх трьох календарних років не бути об'єктом

застосування Національним банком України заходів впливу за порушення нормативів

(критеріїв) у вигляді обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів

діяльності, примусової реорганізації установи, призначення тимчасової адміністрації;

для інших юридичних осіб - протягом останніх трьох календарних років не бути об'єктом

застосування спеціальних санкцій, передбачених Законом України "Про

зовнішньоекономічну діяльність", і не мати випадків притягнення їх посадових осіб до

адміністративної відповідальності за порушення митних правил за статтями 472, 482 - 485

цього Кодексу;

5) не мати збитковості за останні три календарні роки (крім банківських установ);

6) не мати заборгованості із сплати податків і зборів до бюджетів усіх рівнів;

http://yurist-online.org/

7) для банківських установ - мати можливість формування в повному обсязі грошових

резервів для відшкодування можливих втрат у розмірі визначеної ними самими суми усіх

одночасно наданих органам доходів і зборів фінансових гарантій;

8) не мати заборгованості перед органами доходів і зборів за попередньо наданими

гарантіями;

9) мати електронну систему накопичення і обміну інформацією з органами доходів і

зборів, яка забезпечує захист цієї інформації від несанкціонованого використання,

копіювання та/або модифікації, зокрема, систему застосування та передачі електронного

гарантійного документа незалежного фінансового посередника чи листа банку в єдину

автоматизовану інформаційну систему органів доходів і зборів України;

10) мати уповноважених представників в усіх пунктах пропуску через державний кордон

України.

3. Взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються

на підставі укладених угод, у яких зазначається обов'язок гаранта безумовно сплатити

суму митних платежів у разі невиконання відповідними особами зобов'язань перед

органами доходів і зборів та щорічно, не пізніше 1 березня року, наступного за звітним,

надавати підтвердження умов, визначених у пунктах 1 - 5 частини другої цієї статті, за

попередній рік.

4. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, веде реєстр гарантів та форм фінансових гарантій, що

надаються ними відповідно до укладених угод, які затверджуються цим органом, та

забезпечує регулярне (не рідше чотирьох разів на рік) оприлюднення зазначеного реєстру

на своєму офіційному веб-сайті. Включення гарантів до реєстру здійснюється безоплатно.

5. Строк прийняття рішення про включення гарантів до реєстру не повинен перевищувати

30 календарних днів з дня надання центральному органу виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, документів, що

підтверджують виконання умов частини другої цієї статті.

6. У разі порушення строку, встановленого частиною п'ятою цієї статті, юридична особа,

що набуває статусу гаранта, повинна бути включена до реєстру гарантів і може бути

виключена з нього лише у разі недотримання нею критеріїв, визначених у частині другій

цієї статті.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 06.09.2012 р. N 5210-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 315. Порядок отримання статусу гаранта

1. Юридична особа, що має намір отримати статус гаранта відповідно до статті 314 цього

Кодексу, повинна отримати офіційне підтвердження:

1) для банківських установ - у передбачених законодавством випадках від Національного

банку України - про дотримання (виконання) встановлених для цих установ нормативів,

які забезпечують безумовне виконання платіжних зобов'язань перед державним бюджетом;

http://yurist-online.org/

2) від контролюючого органу за місцем реєстрації юридичної особи як платника податків -

про відсутність збитковості та відсутність заборгованості із сплати податків і зборів до

бюджетів всіх рівнів за останні три календарні роки;

3) для банківських установ - від незалежної аудиторської компанії, внесеної до Реєстру

аудиторів банків Національного банку України, яка здійснює аудит відповідно до

Міжнародних стандартів аудиту, - позитивний аудиторський висновок за останні три звітні

роки.

2. Інформація, зазначена у пунктах 1 і 2 частини першої цієї статті, надається державними

органами у місячний строк з дня запиту.

3. Строк перевірки органом доходів і зборів відсутності заборгованості перед органами

доходів і зборів за попередньо наданими гарантіями не перевищує трьох робочих днів з

дня подання юридичною особою заяви на отримання статусу гаранта і документів,

визначених статтею 314 цього Кодексу та цією статтею. Висновок про результати такої

перевірки у довільній формі за підписом керівника органу доходів і зборів не пізніше

одного робочого дня надсилається юридичній особі, а його копія додається до інших

документів.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 06.09.2012 р. N 5210-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 46. Інші способи забезпечення сплати митних платежів

Стаття 316. Гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне

перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенції

МДП) 1975 року

1. Гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із

застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП) 1975 року як захід гарантування доставки

товарів (крім алкогольних напоїв та тютюнових виробів), що перебувають під митним

контролем, до органу доходів і зборів призначення застосовується за умови, що товари під

час перевезення перетинають митний кордон України, а їх перевезення на всьому

маршруті або на його частині здійснюється автомобільним транспортом.

2. Якщо сума митних платежів перевищує суму гарантії за Конвенцією МДП,

застосовуються інші форми забезпечення сплати митних платежів, передбачені цим

Кодексом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 317. Гарантування на умовах Конвенції про тимчасове ввезення

(Стамбул, 1990 рік) із застосуванням книжки (карнету) А.Т.А.

1. Під час перевезення товарів на умовах Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул,

1990 рік) застосовується книжка (карнет) А.Т.А. - уніфікований міжнародний митний

документ, що використовується як митна декларація для митного оформлення товарів та є

гарантійним документом про сплату митних платежів.

http://yurist-online.org/

Розділ XI

МИТНИЙ КОНТРОЛЬ

Глава 47. Організація митного контролю

Стаття 318. Загальні принципи здійснення митного контролю

1. Митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного

призначення, які переміщуються через митний кордон України.

2. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього

Кодексу та інших законів України.

3. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних

формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань

державної митної справи.

4. Митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний

кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного

контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

5. Розклад руху транспортних засобів, що здійснюють регулярні міжнародні рейси,

затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну політику у сфері транспорту, за погодженням із центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної

політики у сфері захисту державного кордону.

6. З метою підвищення ефективності митного контролю органи доходів і зборів

взаємодіють з учасниками зовнішньоекономічної діяльності, уповноваженими

економічними операторами, іншими особами, діяльність яких пов'язана із здійсненням

зовнішньої торгівлі, та з їх професійними об'єднаннями (асоціаціями).

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 319. Взаємодія органів доходів і зборів з державними органами, що

здійснюють контроль під час переміщення товарів через митний

кордон України

1. Товари, що переміщуються через митний кордон України, крім митного контролю,

можуть підлягати державному санітарно-епідеміологічному, ветеринарно-санітарному,

фітосанітарному, екологічному та радіологічному контролю. У пунктах пропуску через

державний кордон України зазначені види державного контролю (крім радіологічного)

здійснюються органами доходів і зборів у формі попереднього документального контролю

на підставі інформації, отриманої від державних органів, уповноважених на здійснення

цих видів контролю, з використанням засобів інформаційних технологій. Органи доходів і

зборів взаємодіють з державними органами, уповноваженими на здійснення зазначених

видів контролю, координують роботу з їх здійснення у пунктах пропуску через державний

кордон і в зонах митного контролю на митній території України в порядку, встановленому

цим Кодексом та іншими законами України.

http://yurist-online.org/

2. У разі виявлення пошкодження упаковки або явних ознак псування товарів, або

закінчення строку придатності товарів, або відсутності хоча б одного документа чи

відомостей, необхідних для здійснення попереднього документального контролю, або

невідповідності умов переміщення встановленим законодавством вимогам, або наявності

інформації державного органу про заборону переміщення цих товарів через державний

кордон України органи доходів і зборів приймають рішення щодо припинення

попереднього документального контролю та залучення посадових осіб відповідних

державних органів для проведення видів контролю, зазначених у частині першій цієї

статті, які для його здійснення прибувають у пункт пропуску через державний кордон

України.

3. Види контролю, зазначені у частині першій цієї статті, здійснюються:

1) у пунктах пропуску через державний кордон України - стосовно встановлених

законодавством України заборон щодо переміщення окремих товарів через митний кордон

України;

2) при поміщенні в митний режим - стосовно встановлених законодавством України

обмежень щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України.

4. Контроль за переміщенням через митний кордон України окремих видів товарів, що

проводиться іншими державними органами, здійснюється за принципом "єдиного вікна"

відповідно до міжнародної практики та рекомендацій міжнародних організацій із

застосуванням єдиної з органами доходів і зборів інформаційно-телекомунікаційної

системи.

5. Види контролю, зазначені у частині першій цієї статті, здійснюються з використанням

засобів інформаційних технологій, у тому числі електронної бази даних щодо товарів,

переміщення яких контролюється іншими державними органами в частині дотримання

заборон щодо переміщення цих товарів через митний кордон України. Державні органи,

що здійснюють зазначені види контролю, зобов'язані надавати органам доходів і зборів для

здійснення такого контролю необхідну інформацію в електронному вигляді.

6. Вичерпні переліки товарів (з описом та кодом згідно з УКТ ЗЕД), що підлягають

державному контролю (у тому числі в формі попереднього документального контролю) у

разі переміщення через митний кордон України, а також порядок здійснення попереднього

документального контролю затверджує Кабінет Міністрів України. Пропозиції щодо

внесення змін до зазначених переліків подаються Кабінету Міністрів України державними

органами, уповноваженими здійснювати відповідний контроль. Цей перелік визначає

товари, щодо яких діє заборона на пропуск через кордон без дозволу, і товари, щодо яких

діють обмеження при поміщенні в митний режим.

7. Органи доходів і зборів інформують відповідні державні органи України про результати

митного контролю та митного оформлення товарів, підконтрольних цим органам, у тому

числі засобами електронного зв'язку.

8. Митний контроль та митне оформлення товарів, що переміщуються через митний

кордон України, завершуються тільки після проведення встановлених законами України

для кожного товару видів контролю, зазначених у частині першій цієї статті. При

вивезенні товарів за межі митної території України радіологічний контроль може

здійснюватися в органах доходів і зборів відправлення при завершенні митного

http://yurist-online.org/

оформлення або у пунктах пропуску через державний кордон України при завершенні

митного контролю товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 320. Вибірковість митного контролю

1. Форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з

питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному

оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів

застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів

митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у

здійсненні митного контролю.

2. Форми та обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства

України з питань державної митної справи та міжнародних договорів України, укладених

відповідно до закону, після завершення митного оформлення, визначаються в порядку,

встановленому цим Кодексом. На вимогу власника товарів, щодо яких визначено форму та

обсяг митного контролю, або уповноваженої ним особи органи доходів і зборів зобов'язані

письмово повідомити про це протягом години, якщо інший строк повідомлення не

визначено цим Кодексом.

3. Якщо за результатами застосування системи управління ризиками не визначено

необхідності проведення митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного

призначення, митне оформлення та випуск цих товарів, транспортних засобів за рішенням

митниці (митного посту) можуть бути здійснені без пред'явлення зазначених товарів,

транспортних засобів митниці (митного посту) або з пред'явленням, але без проведення їх

митного огляду. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, здійснює координацію діяльності

державних органів, що здійснюють контроль за переміщенням через митний кордон

окремих видів товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 321. Тривалість перебування під митним контролем

1. Товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним

контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

2. У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів

комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними

митного кордону України.

3. У разі вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення за межі

митної території України митний контроль розпочинається з моменту пред'явлення

товарів, транспортних засобів комерційного призначення для митного оформлення та їх

декларування в установленому цим Кодексом порядку.

http://yurist-online.org/

4. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення

під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у

відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів.

5. Товари, транспортні засоби комерційного призначення, які перебувають під митним

контролем і за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення

граничного строку, встановленого цією статтею, набувають статусу таких, що зберігаються

на складі органу доходів і зборів.

6. Перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним

контролем закінчується:

1) у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення

товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через

митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під

митним контролем протягом усього часу дії митного режиму;

2) у разі вивезення за межі митної території України - після здійснення митного

оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та перетинання

ними митного кордону України, за винятком митних режимів, які передбачають

перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 322. Строки пред'явлення органу доходів і зборів товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються

через митний кордон України

1. Товари, що переміщуються через митний кордон України, разом з їх упаковкою та

маркуванням, транспортні засоби комерційного призначення, якими вони переміщуються

через митний кордон України, пред'являються у незмінному стані для митного контролю, а

документи на ці товари, транспортні засоби подаються органам доходів і зборів у пунктах

пропуску через державний кордон України та в інших місцях на митній території України,

встановлених органами доходів і зборів для здійснення митного контролю та митного

оформлення, не пізніше ніж через три години після прибуття зазначених товарів у пункт

пропуску через державний кордон України або інше визначене органами доходів і зборів

місце.

2. Особа, яка доставила товари, транспортні засоби комерційного призначення у місце,

визначене органами доходів і зборів, зобов'язана повідомити про це відповідний орган

доходів і зборів у мінімально можливий строк, а в разі прибуття поза робочим часом,

встановленим для органу доходів і зборів, - у мінімально можливий строк після початку

роботи цього органу.

3. Порожні транспортні засоби і транспортні засоби, в яких перевозяться пасажири, у разі

в'їзду на митну територію України декларуються органу доходів і зборів не пізніше ніж

через три години з моменту прибуття у пункт пропуску через державний кордон України, а

в разі виїзду за межі митної території - не пізніше ніж за три години до перетинання

митного кордону України.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 323. Доступ посадових осіб органів доходів і зборів на територію чи в

приміщення підприємств для здійснення митного контролю

1. Посадові особи органів доходів і зборів у випадках, передбачених цим Кодексом та

іншими законами України, з метою здійснення митного контролю мають право

безперешкодного доступу на територію чи в приміщення будь-якого підприємства

незалежно від форми власності та сфери управління, де знаходяться або можуть

знаходитися товари, що підлягають митному контролю.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 324. Використання для здійснення митного контролю технічних та

спеціальних засобів і службових собак

1. З метою скорочення часу проведення митного контролю та підвищення його

ефективності органи доходів і зборів можуть використовувати технічні та спеціальні

засоби, а також службових собак.

2. Застосування для здійснення митного контролю технічних та спеціальних засобів

повинно бути безпечним для життя і здоров'я людини, тваринного та рослинного світу і не

завдавати шкоди товарам, транспортним засобам.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 325. Операції з товарами, транспортними засобами комерційного

призначення, митне оформлення яких не закінчено

1. За письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу

органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження,

перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування,

перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що

перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна

ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних

засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного

призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що

переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі

відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів

зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про

надання такого дозволу, про причини і підстави відмови.

2. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або

з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які

переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон

України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі

витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого

вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення

http://yurist-online.org/

законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються

власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими

ними особами.

3. Користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного

призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків,

передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 326. Забезпечення ідентифікації товарів, транспортних засобів

комерційного призначення, приміщень та інших місць під час

здійснення митного контролю

1. До товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під

митним контролем, приміщень, де знаходяться товари, що підлягають митному контролю,

або провадиться діяльність, контроль за якою покладено на органи доходів і зборів, а

також до приладів обліку енергоносіїв, електричної, теплової та інших видів енергії

органами доходів і зборів можуть застосовуватися засоби забезпечення ідентифікації.

2. Забезпечення ідентифікації здійснюється шляхом накладення митних забезпечень:

одноразових номерних запірно-пломбових пристроїв, печаток, голографічних міток,

нанесення цифрового, літерного чи іншого маркування, ідентифікаційних знаків,

проставляння штампів, взяття проб і зразків, складання опису товарів, транспортних

засобів комерційного призначення, креслень, масштабних зображень, виготовлення

фотографій, ілюстрацій, використання товаросупровідної документації тощо. При цьому

накладення одноразових номерних запірно-пломбових пристроїв, печаток на транспортні

засоби комерційного призначення може здійснюватися без проведення митного огляду

товарів, що переміщуються зазначеними транспортними засобами через митний кордон

України, про що робиться відповідна відмітка в товаросупровідних документах.

3. Крім засобів, визначених у частині другій цієї статті, для забезпечення ідентифікації

товарів, що поміщуються у митний режим, можуть використовуватися маркування, у тому

числі у вигляді мікро- або інших електронних пристроїв, або серійні номери, проставлені

на товарах або їх частинах виробником, інші комерційні способи ідентифікації; експортні

(імпортні) сертифікати; копії документів, на підставі яких органом доходів і зборів було

здійснено випуск товарів у попередній митний режим і які дають можливість однозначно

ідентифікувати товари; інші подібні документи.

4. У випадках, передбачених міжнародними договорами, укладеними відповідно до закону,

органи доходів і зборів України визнають митні забезпечення митних служб інших держав,

а також визнають як митні забезпечення ідентифікаційні пристрої та інші забезпечення,

зазначені в частинах другій і третій цієї статті, якщо визнають їх достатньо надійними.

5. Засоби забезпечення ідентифікації можуть змінюватися чи знищуватися тільки органами

доходів і зборів або з їх дозволу іншими органами доходів і зборів, крім випадків, коли

існує реальна загроза знищення, безповоротної втрати чи істотного псування товарів,

транспортних засобів комерційного призначення. У такому разі орган доходів і зборів

терміново сповіщається про зміну, вилучення чи знищення засобів забезпечення

ідентифікації з наданням документальних доказів існування зазначеної загрози.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 327. Залучення спеціалістів та експертів для участі у здійсненні

митного контролю

1. У разі потреби для участі у здійсненні митного контролю можуть залучатися спеціалісти

та експерти.

2. Залучення спеціалістів та експертів здійснюється керівником органу доходів і зборів або

його заступником за погодженням з керівником підприємства, установи, організації, де

працює спеціаліст чи експерт.

3. Спеціалісти та експерти, які залучаються до участі у здійсненні митного контролю,

мають право на відшкодування витрат, пов'язаних з їхньою участю у здійсненні митного

контролю, за ними зберігається середня заробітна плата за місцем роботи на час такої

участі.

4. Виплати, пов'язані із залученням органом доходів і зборів спеціалістів та експертів,

включаючи витрати на проїзд, добові за час перебування у відрядженні для участі у

здійсненні митного контролю та винагороду за виконану спеціалістами та експертами

роботу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету в порядку, що визначається

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

5. У разі необхідності за власним бажанням залучення спеціалістів та експертів може

здійснювати декларант (власник товару та/або транспортного засобу). У такому разі

відшкодування витрат, пов'язаних з участю спеціалістів та експертів у здійсненні митного

контролю, здійснюється декларантом (власником товару та/або транспортного засобу) на

підставі укладеної угоди.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 328. Спільний митний контроль

1. На підставі міжнародних договорів України, укладених відповідно до закону, у пунктах

пропуску через державний кордон України може здійснюватися спільний митний контроль

з митними органами суміжних держав.

Глава 48. Зони митного контролю

Стаття 329. Місця розташування зон митного контролю

1. З метою забезпечення здійснення органами доходів і зборів митного контролю товарів,

транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, проведення

заходів, пов'язаних з виявленням, попередженням та припиненням контрабанди і

порушень митних правил, у пунктах пропуску через державний кордон України, на

територіях морських і річкових портів, аеропортів, на залізничних станціях та на

територіях підприємств, вільних митних зон, митних складів, складів тимчасового

http://yurist-online.org/

зберігання, а також в інших місцях, визначених відповідно до цього Кодексу, створюються

зони митного контролю.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 330. Порядок створення зон митного контролю

1. Порядок створення зони митного контролю визначається центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

2. Межі зон митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон України

визначаються органами доходів і зборів за погодженням з відповідними органами охорони

державного кордону та адміністраціями морських (річкових) портів, аеропортів,

залізничних станцій. В інших місцях на митній території України органи доходів і зборів у

зонах своєї діяльності самостійно визначають межі зон митного контролю.

3. Зони митного контролю можуть бути постійними, у разі регулярного розміщення на їх

території товарів, що підлягають митному контролю, або тимчасовими, які утворюються

на час здійснення митного контролю.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 331. Розміщення споруд та об'єктів у зонах митного контролю,

створених у межах пунктів пропуску через державний кордон

України

1. Споруди та об'єкти, що належать державним органам, уповноваженим здійснювати види

контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу, розміщуються у зонах

митного контролю, створених у межах пунктів пропуску через державний кордон України,

з дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує

державну податкову і митну політику, центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту державного кордону, та

центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

політику у сфері транспорту.

2. У разі відмови у видачі дозволу орган, що прийняв таке рішення, у місячний строк

письмово або в електронній формі повідомляє про це відповідний державний орган із

зазначенням причини відмови.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 332. Режим зони митного контролю. Забезпечення законності та

правопорядку в зоні митного контролю

1. Режим зони митного контролю - це встановлені законодавством України з питань

державної митної справи приписи, заборони та/або обмеження щодо перебування в зоні

http://yurist-online.org/

митного контролю товарів, транспортних засобів комерційного призначення та громадян,

розташування в ній споруд та об'єктів, а також проведення у цій зоні господарських робіт.

2. Проведення господарських робіт у зоні митного контролю, переміщення через межі

зони митного контролю і в межах цієї зони товарів, транспортних засобів, громадян, які не

перетинають митний кордон України, посадових осіб інших, крім митниць,

територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування

та реалізує державну податкову і митну політику, а також посадових осіб державних

органів, які не здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього

Кодексу, відбуваються з дотриманням режиму зони митного контролю і допускаються

тільки з письмового дозволу керівника відповідної митниці (митного поста) або особи, яка

виконує його обов'язки, а в зонах митного контролю, розташованих у пунктах пропуску

через державний кордон України, - крім того, за погодженням з начальником відповідного

органу охорони державного кордону. Особам, допущеним у зону митного контролю,

забороняється втручатися у дії посадових осіб митниці (митного поста), які здійснюють

митний контроль та митне оформлення, а також вчиняти будь-які дії щодо товарів,

транспортних засобів, а також інших осіб, які знаходяться у зоні митного контролю, якщо

інше не передбачено законом.

3. Забезпечення схоронності товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що

переміщуються через митний кордон України, дотримання режиму зони митного

контролю, забезпечення безпеки громадян, законності та правопорядку у зоні митного

контролю покладаються на відповідні митниці (митні пости).

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 333. Права органів доходів і зборів щодо забезпечення режиму зони

митного контролю

1. Органи доходів і зборів у межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, мають

право застосовувати примусові заходи до порушників режиму зони митного контролю.

2. Органи доходів і зборів мають право у примусовому порядку зупиняти і повертати в

зони митного контролю транспортні засоби та громадян, які без дозволу органів доходів і

зборів увійшли із зони митного контролю на митну територію України, а також морські та

річкові судна, які без дозволу органів доходів і зборів вийшли із зони митного контролю за

межі митної території України і не перебувають у територіальних водах інших держав.

3. Перелік примусових заходів, а також порядок їх застосування встановлюються цим

Кодексом та іншими законами України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 49. Здійснення митного контролю

Стаття 334. Документи та відомості, необхідні для здійснення митного

контролю

http://yurist-online.org/

1. Органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби

комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність,

контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи

та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

2. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов'язані надавати органам доходів і

зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній,

письмовій та/або електронній формі.

3. Відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю та/або митного

оформлення, не потребують додаткового підтвердження.

4. Правоохоронні органи, фінансові установи та інші контролюючі органи України

відповідно до законодавства на письмові запити органів доходів і зборів або з власної

ініціативи інформують органи доходів і зборів про наявні відомості, необхідні для

здійснення митного контролю.

5. З метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів

мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії,

інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів,

транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску

товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

6. Документи та відомості, у тому числі в електронній формі, що надавалися органам

доходів і зборів декларантами або уповноваженими ними особами для здійснення митного

контролю, зберігаються органами доходів і зборів не менш як протягом 1095 днів з дня

завершення митних процедур.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 335. Подання документів та відомостей, необхідних для митного

контролю

1. Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через

митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від

виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів

в паперовій або електронній формі такі документи та відомості:

1) при перевезенні автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб, зокрема ті, що містять відомості про його державну

реєстрацію (національну належність);

б) транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні);

в) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує

міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності) на товари, що перевозяться, які містять відомості,

зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та

http://yurist-online.org/

країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та

отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах) або об'єм товарів (у метрах кубічних), крім

великогабаритних вантажів;

2) при перевезенні водним транспортом:

а) генеральна декларація, що містить, зокрема, найменування та опис судна, відомості про

його реєстрацію та національну належність, прізвище капітана, прізвище та адресу

суднового агента;

б) декларація про вантаж, яка містить, зокрема, відомості про найменування портів

відправки, портів заходу судна, завантаження та вивантаження товарів, першого порту

відправки товарів, порту вивантаження товарів, що залишаються на борту, перелік

коносаментів або інших документів, що підтверджують наявність та зміст договору

морського (річкового) перевезення, кількість вантажних місць товару, опис та вид

упаковки товарів, які підлягають вивантаженню у даному порту;

в) декларація про припаси (суднові припаси), яка містить, зокрема, відомості про

найменування суднових припасів, що є в наявності на судні, та їх кількість;

г) декларація про особисті речі екіпажу судна;

ґ) суднова роль, що містить відомості про кількість і склад членів екіпажу під час прибуття

і відправлення судна, зокрема, прізвища, імена, громадянство, звання або посаду, дату і

місце народження, вид і номер документа, що посвідчує особу;

д) список пасажирів, що містить відомості про пасажирів під час прибуття і відправлення

судна, зокрема, кількість пасажирів на судні, прізвища, імена, громадянство, дату і місце

народження, порти посадки і висадки;

е) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує

міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

є) транспортні (перевізні) документи на товари (за наявності), які містять, зокрема,

відомості про загальну кількість товарів, кількість вантажних місць, найменування

товарів, вид упаковки;

ж) комерційні документи (за наявності) на товари та відомості про розміщення товарів на

борту судна;

з) відомості про наявність (відсутність) на борту судна товарів, ввезення яких на митну

територію України заборонено або обмежено, включаючи валютні цінності, наявні у

членів екіпажу, лікарські засоби, до складу яких входять наркотичні, сильнодіючі засоби,

психотропні та отруйні речовини;

http://yurist-online.org/

и) відомості про наявність (відсутність) на борту судна небезпечних товарів, зброї,

боєприпасів;

3) при перевезенні повітряним транспортом:

а) стандартний документ перевізника, передбачений укладеними відповідно до закону

міжнародними договорами в галузі цивільної авіації (генеральна декларація);

б) документи, що містять відомості про товари, які перевозяться на борту (вантажні

відомості, авіаційні вантажні накладні);

в) документ, що містить відомості про припаси (бортові припаси) та про кількість припасів

(бортових припасів), завантажених на борт судна та вивантажених з нього;

г) транспортні (перевізні) документи;

ґ) комерційні документи (за наявності їх у перевізника) на товари, що перевозяться;

д) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує

міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);.

е) відомості про знаки національної належності та реєстраційні знаки судна, номер рейсу,

маршрут польоту, пункт вильоту та пункт прибуття судна;

є) відомості про найменування підприємства (організації, установи), що експлуатує судно,

та кількість членів екіпажу;

ж) список пасажирів із зазначенням їх кількості на судні, прізвищ та ініціалів, пунктів

посадки та висадки; відомості щодо багажу пасажирів (пасажирська відомість);

з) найменування товарів, номери вантажних накладних, кількість місць за кожною

накладною, пунктів завантаження та пунктів вивантаження товарів;

и) відомості про наявність (відсутність) на борту судна товарів, ввезення яких на митну

територію України заборонено або обмежено, включаючи валютні цінності, наявні у

членів екіпажу, лікарські засоби, до складу яких входять наркотичні, сильнодіючі засоби,

психотропні та отруйні речовини;

і) відомості про наявність (відсутність) на борту судна небезпечних товарів, зброї,

боєприпасів;

4) при перевезенні залізничним транспортом:

а) транспортні (перевізні) документи;

б) передатну відомість на залізничний рухомий склад;

в) документ, що засвідчує наявність припасів (за наявності припасів);

г) визначений актами Всесвітнього поштового союзу документ, що супроводжує

міжнародні поштові відправлення (за їх наявності);

http://yurist-online.org/

ґ) комерційні документи (за наявності їх у перевізника) на товари, що перевозяться;

5) при переміщенні трубопровідним транспортом та лініями електропередачі:

а) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право

володіння, користування та/або розпорядження товарами;

б) акт прийому-передачі товарів або довідка, що підтверджує кількість товарів;

в) комерційні та супровідні документи (за наявності їх у власника трубопровідного

транспорту, лінії електропередачі) на товари, що переміщуються через митний кордон

України, а на момент митного оформлення - рахунок-фактуру;

г) найменування та адреса відправника товарів;

ґ) найменування та адреса отримувача товарів;

д) документи (дозволи, сертифікати), що підтверджують показники товару.

2. Незалежно від виду транспорту, яким здійснюється переміщення товарів, під час

прибуття товарів у пункт пропуску через державний кордон України надаються документи

(відомості) або їх реквізити, у тому числі засобами інформаційних технологій (або у

вигляді електронного документа), які підтверджують дотримання заборон та/або обмежень

згідно із законами України щодо пропуску товарів через митний кордон України, крім тих,

що необхідні виключно для поміщення товарів у митний режим.

3. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший

документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом,

декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації

декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:

1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право

володіння, користування та/або розпорядження товарами;

3) транспортні (перевізні) документи;

4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;

5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв'язку із

застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких

обмежень);

7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну

походження товару;

8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати

митних платежів;

http://yurist-online.org/

9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних

платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів

відповідно до обраного митного режиму;

10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних

платежів;

11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та

обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

4. Під час надання органу доходів і зборів попереднього повідомлення про намір здійснити

переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний

кордон України органу доходів і зборів надаються такі документи та/або відомості, у тому

числі засобами інформаційних технологій:

1) для ввезення товарів на митну територію України:

а) заява встановленої форми про намір здійснити ввезення товарів на митну територію

України (попереднє повідомлення або попередня митна декларація);

б) відомості про найменування, обсяг (кількість) та вартість товарів, які планується ввезти

на митну територію України;

в) вид транспорту, яким планується здійснити ввезення товарів на митну територію

України;

г) назва пункту пропуску через державний кордон України (органу доходів і зборів), через

який планується ввезення товарів;

ґ) відомості про документи, що підтверджують дотримання встановлених відповідно до

закону заборон та/або обмежень щодо пропуску товарів через митний кордон України;

2) для вивезення товарів з митної території України - митна декларація на товари або

супровідні документи на товари у випадках, встановлених цим Кодексом, які подаються

органу доходів і зборів для митного контролю.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 336. Форми митного контролю

1. Митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і

зборів шляхом:

1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу

надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів

комерційного призначення через митний кордон України;

2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного

призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду

громадян);

http://yurist-online.org/

3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються

через митний кордон України;

4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств;

5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних

митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари,

транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи

провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів

України покладено на органи доходів і зборів;

6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або

перебувають під митним контролем;

7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з

питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти

нарахування та сплати митних платежів;

8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій,

уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів,

поданих органу доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 337. Перевірка документів та відомостей, які подаються органам

доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів

комерційного призначення через митний кордон України

1. Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу

подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів

комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із

застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного

контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління

ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

2. Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення

даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних

декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного,

валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності

застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

3. Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних

деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного

оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших

документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в

уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних

органів, інших електронних документах, пов'язаних з перевіркою достовірності даних, що

перевіряються.

4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом

аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у

http://yurist-online.org/

конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного

призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного

контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань

державної митної справи.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 338. Огляд та переогляд товарів, транспортних засобів

1. Огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, пред'явлених органу

доходів і зборів (у тому числі для перерахунку та зважування), проводиться в можливо

короткий строк після прийняття рішення про його проведення.

2. За результатами застосування системи управління ризиками огляд товарів,

транспортних засобів комерційного призначення може бути ідентифікаційним - без

розкриття пакувальних місць і без обстеження транспортного засобу, частковим - з

розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного

засобу та повним - з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим

обстеженням транспортного засобу.

3. За письмовим рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його

обов'язки, огляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення може також

проводитися, якщо:

1) митна декларація не подана декларантом протягом строку, встановленого статтею 263

цього Кодексу, за наявності достатніх підстав вважати, що ці товари переміщуються через

митний кордон України з порушенням норм цього Кодексу та інших законів з питань

державної митної справи;

2) товари виявлено (знайдено) під час здійснення митного контролю в зонах митного

контролю та/або транспортних засобах, що перетинають митний кордон України, і їх

власник невідомий;

3) декларантом не виконуються обов'язки, встановлені статтею 266 цього Кодексу.

4. Переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення проводиться у разі

виявлення пошкодження або втрати митного забезпечення, накладеного на зазначені

товари, транспортні засоби, чи за наявності інших видимих ознак можливого

несанкціонованого доступу до товарів, що перебувають під митним контролем. Витрати,

пов'язані з проведенням такого переогляду, несе власник зазначених товарів, транспортних

засобів або уповноважена ним особа.

5. Крім випадків, зазначених у частинах другій - четвертій цієї статті, огляд (переогляд)

товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності

достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через

митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від

митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від

правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом

Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи

органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій

митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх

http://yurist-online.org/

огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної

смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі

інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення

огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних

засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з

проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів,

транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

6. Огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення

здійснюється у присутності особи, яка переміщує ці товари, транспортні засоби через

митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем, а у разі її відсутності -

за умови залучення не менше ніж двох понятих. Як поняті запрошуються особи, не

заінтересовані у результатах огляду (переогляду). Працівники органів доходів і зборів не

можуть бути понятими.

7. Порядок проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного

призначення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику.

8. За результатами митного огляду (переогляду) складається акт огляду (переогляду) у двох

примірниках, в якому зазначаються відомості про:

1) посадових осіб органу доходів і зборів, які здійснювали огляд (переогляд), та осіб, які

були присутні під час його проведення;

2) підстави проведення огляду (переогляду) за відсутності особи, яка переміщує товари,

транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи зберігає

товари під митним контролем;

3) обсяг здійснення огляду (переогляду) та результати його проведення;

4) інші відомості, що стосуються товарів, транспортних засобів комерційного

призначення, огляд (переогляд) яких проводився.

9. Акт огляду (переогляду) засвідчується відбитком особистої номерної печатки посадової

особи органу доходів і зборів, яка проводила огляд (переогляд).

10. Один примірник акта передається (надсилається) особі, яка переміщує товари через

митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем.

11. Форма акта огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та

багажу затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 339. Огляд та переогляд ручної поклажі, багажу

1. Якщо є підстави вважати, що в ручній поклажі або багажі громадянина переміщуються

через митний кордон України, у тому числі транзитом, товари, які підлягають обліку і

відповідним видам контролю, зазначеним у частині першій статті 319 цього Кодексу, чи

http://yurist-online.org/

товари, при митному оформленні яких справляються митні платежі, а також товари,

переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено, орган доходів і

зборів має право провести огляд, а в разі необхідності - і переогляд ручної поклажі та

багажу з їх розпакуванням.

2. Огляд та переогляд ручної поклажі, багажу громадянина здійснюються в присутності

цього громадянина чи уповноваженої ним особи.

3. Огляд та переогляд ручної поклажі, багажу за відсутності громадянина чи

уповноваженої ним особи здійснюються:

1) якщо є підстави вважати, що несупроводжуваний багаж містить товари, які становлять

небезпеку для життя і здоров'я людей, тварин та рослин, а також довкілля;

2) якщо громадянин або уповноважена ним особа не з'явилися протягом одного місяця з

дня надходження до митниці призначення несупроводжуваного багажу;

3) у разі залишення на території України ручної поклажі, багажу з порушенням

зобов'язання про їх транзит через територію України.

4. Огляд та переогляд ручної поклажі, багажу за відсутності громадянина чи його

уповноваженого представника здійснюються в присутності представників підприємства,

що здійснює перевезення, пересилання ручної поклажі та багажу чи їх зберігання.

5. Про здійснення огляду та переогляду складається акт, форму якого встановлює

центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

6. Один примірник акта огляду (переогляду) передається громадянину або уповноваженій

ним особі або представнику підприємства, що здійснює перевезення, пересилання ручної

поклажі та багажу чи їх зберігання.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 340. Особистий огляд

1. Особистий огляд як виняткова форма митного контролю проводиться за письмовим

рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки, якщо є

достатні підстави вважати, що громадянин, який прямує через митний кордон України чи

перебуває в зоні митного контролю або у транзитній зоні міжнародного аеропорту,

приховує предмети контрабанди чи товари, які є безпосередніми предметами порушення

митних правил або заборонені для ввезення в Україну, вивезення з України чи транзиту

через територію України.

2. Перед початком огляду посадова особа органу доходів і зборів повинна пред'явити

громадянину письмове рішення керівника органу доходів і зборів чи особи, яка виконує

його обов'язки, ознайомити громадянина з його правами та обов'язками під час проведення

такого огляду і запропонувати добровільно видати приховані та/або не задекларовані

товари.

http://yurist-online.org/

3. Факт ознайомлення громадянина з рішенням про проведення особистого огляду

засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів відповідним написом на рішенні

про проведення такого огляду. У разі відмови громадянина від добровільної видачі

прихованих та/або не задекларованих товарів на рішенні про проведення особистого

огляду робиться відповідний запис, завірений підписом посадової особи органу доходів і

зборів, яка пред'являла зазначене рішення громадянинові.

4. Громадянин, стосовно якого здійснюється особистий огляд, має право:

1) до початку проведення особистого огляду ознайомитися з рішенням про проведення

особистого огляду та порядком його проведення;

2) ознайомитися із своїми правами та обов'язками під час проведення особистого огляду;

3) надавати пояснення та заявляти клопотання;

4) добровільно видати товари, що переміщуються ним через митний кордон України з

порушенням вимог законодавства з питань державної митної справи;

5) робити заяви з обов'язковим внесенням їх посадовою особою органу доходів і зборів,

яка проводить особистий огляд, до протоколу проведення такого огляду;

6) користуватися рідною мовою та послугами перекладача;

7) ознайомитися з актом проведення особистого огляду після його складення та зробити

заяву, яка підлягає внесенню до акта;

8) оскаржувати рішення, дії органу доходів і зборів щодо проведення такого огляду.

5. Особистий огляд проводиться в ізольованому приміщенні, що відповідає встановленим

санітарно-гігієнічним вимогам, посадовою особою органу доходів і зборів однієї статі з

громадянином, стосовно якого проводиться особистий огляд, у присутності не менш як

двох понятих тієї самої статі. Як поняті запрошуються особи, не заінтересовані у

результатах огляду. Понятими не можуть бути родичі особи, яка підлягає особистому

огляду, та працівники органів доходів і зборів. Доступ до приміщення, де проводиться

огляд, громадян, які не беруть участі в ньому, і можливість спостерігати за проведенням

огляду з боку таких громадян мають бути виключені. Обстеження органів тіла

громадянина, який підлягає особистому огляду, проводиться виключно медичним

працівником.

6. Під час проведення особистого огляду складається протокол за формою, що

встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

7. Протокол підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка проводила огляд,

громадянином, який пройшов особистий огляд, понятими, які були присутні під час

огляду, а в разі обстеження медичним працівником - і цим працівником. Громадянин, який

пройшов особистий огляд, має право зробити заяву з обов'язковим занесенням її до

протоколу.

8. Копія протоколу надається громадянинові.

http://yurist-online.org/

9. Особистому огляду не підлягають Президент України, Голова Верховної Ради України,

народні депутати України, Прем'єр-міністр України, Перший віце-прем'єр-міністр України,

Голова та судді Верховного Суду України, Голова та судді Конституційного Суду України,

Міністр закордонних справ України, Генеральний прокурор України та члени їхніх сімей,

які прямують разом з ними.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 341. Облік товарів, транспортних засобів, що переміщуються через

митний кордон України

1. Облік товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України,

здійснюється органом доходів і зборів з метою проведення їх митного контролю.

2. Облік товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України,

здійснюється на підставі митних декларацій на товари та національних реєстраційних

документів транспортних засобів.

3. Облік товарів, що переміщуються через митний кордон України трубопровідним

транспортом та лініями електропередачі, здійснюється з використанням відповідних

приладів обліку.

4. Порядок здійснення органами доходів і зборів обліку товарів, транспортних засобів, що

переміщуються через митний кордон України, та форми документів для здійснення такого

обліку, у тому числі в електронній формі, визначаються центральним органом виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 342. Усне опитування громадян та посадових осіб підприємств

1. Для забезпечення митного контролю посадовими особами органу доходів і зборів може

проводитися усне опитування громадян та посадових осіб підприємств.

2. Усне опитування громадян та посадових осіб підприємств під час здійснення митного

контролю - це отримання посадовою особою органу доходів і зборів інформації, що має

значення для здійснення митного контролю, від осіб, які володіють такою інформацією.

3. У разі необхідності під час проведення усного опитування складається протокол, форма

якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування

та реалізує державну податкову і митну політику. Про складення протоколу особа, яка

опитується, попереджається перед початком опитування.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 343. Огляд територій та приміщень складів тимчасового зберігання,

митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних

митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби

http://yurist-online.org/

комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи

провадиться діяльність, контроль за якою покладено на органи

доходів і зборів

1. Огляд територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів,

магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться

товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю,

чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на органи доходів і зборів (крім

житла громадян), може здійснюватися посадовими особами органу доходів і зборів за

письмовим рішенням керівника цього органу або особи, яка виконує його обов'язки, з

метою:

1) перевірки законності ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення

на митну територію України, дотримання порядку їх ввезення, а також правильності

нарахування та повноти сплати митних платежів;

2) перевірки відповідності фактичної кількості ввезених товарів, транспортних засобів

комерційного призначення відомостям, заявленим у митній декларації;

3) перевірки дотримання встановлених цим Кодексом та іншими законами України правил

провадження діяльності, контроль за якою покладено на органи доходів і зборів.

2. Огляд проводиться після пред'явлення особі, у володінні (користуванні) якої перебуває

територія, особі, відповідальній за експлуатацію складу організації - отримувача

гуманітарної допомоги, утримувачеві складу тимчасового зберігання, митного складу,

магазину безмитної торгівлі, вільної митної зони або уповноваженій ним особі

відповідного рішення та службового посвідчення посадової особи органу доходів і зборів.

3. Огляд повинен здійснюватися не більш як протягом одного дня, якщо інше не

встановлено законодавством.

4. За результатами огляду складається акт, один примірник якого вручається відповідно

особі, у володінні (користуванні) якої перебуває територія, особі, відповідальній за

експлуатацію складу організації - отримувача гуманітарної допомоги, утримувачеві складу

тимчасового зберігання, митного складу, магазину безмитної торгівлі або уповноваженій

ним особі, керівникові чи заступнику керівника органу управління відповідної спеціальної

(вільної) економічної зони. Форма такого акта затверджується центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 344. Перевірка обліку товарів, транспортних засобів комерційного

призначення, що переміщуються через митний кордон України та/або

перебувають під митним контролем

1. Перевірка обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що

переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем, -

це проведення органами доходів і зборів дій щодо встановлення відповідності

документації про зазначені товари, транспортні засоби комерційного призначення

http://yurist-online.org/

вимогам, встановленим цим Кодексом та іншими законами України з питань державної

митної справи.

2. Перевірка обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що

перебувають під митним контролем, як форма митного контролю здійснюється стосовно:

1) підприємств, які здійснюють види діяльності, зазначені у статті 404 цього Кодексу;

2) підприємств, до яких застосовуються спеціальні спрощення відповідно до цього

Кодексу;

3) підприємств, які здійснюють операції з товарами, поміщеними у митний режим, що

передбачає ведення обліку таких товарів.

3. За результатами перевірки обліку товарів, транспортних засобів комерційного

призначення, що перебувають під митним контролем, посадовими особами органу доходів

і зборів складається акт, один примірник якого надається керівнику підприємства, що

перевірялося.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 345. Документальні перевірки дотримання вимог законодавства

України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності,

достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів

1. Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і

зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної

вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання)

товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення

(пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної

митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних

платежів.

2. Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної

митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати

митних платежів, проводяться органами доходів і зборів з урахуванням строків давності,

визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

3. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення

документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних

перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти

нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від

оподаткування;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне

оформлення;

http://yurist-online.org/

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України

товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і

бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів

підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації

митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному

режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення

товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

4. Під час проведення документальної перевірки посадові особи органу доходів і зборів

повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі,

необхідному для з'ясування питань перевірки.

5. Відшкодування збитків та/або шкоди, заподіяних посадовими особами органу доходів і

зборів підприємству під час проведення перевірки, здійснюється у порядку, встановленому

законом.

6. Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного

визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо

сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

7. У разі виявлення органом доходів і зборів під час проведення перевірки ознак порушень

митних правил або контрабанди посадові особи органу доходів і зборів вживають

передбачених законом заходів.

8. У разі скасування, зміни за результатами документальної перевірки рішень щодо

класифікації товарів для митних цілей, прийнятих органами доходів і зборів відповідно до

статті 69 цього Кодексу, або рішень про коригування заявленої митної вартості товарів,

прийнятих органами доходів і зборів відповідно до розділу III цього Кодексу, дії, вчинені

підприємством на виконання таких рішень, не тягнуть за собою застосування штрафних

(фінансових) санкцій, нарахування пені, накладення адміністративних стягнень, крім

випадків, якщо зазначені рішення були прийняті на підставі поданих підприємством

недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання

підприємством всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначених

рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 346. Підстави та порядок проведення органами доходів і зборів

документальних виїзних перевірок

1. Документальні виїзні перевірки проводяться за наказом відповідного органу доходів і

зборів з урахуванням обставин і підстав, установлених цим Кодексом.

2. Документальною плановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка передбачена

в плані-графіку органу доходів і зборів та проводиться за місцезнаходженням

підприємства, що перевіряється. У разі відсутності на підприємстві належних умов для

роботи посадових осіб органу доходів і зборів перевірка такого підприємства, за згодою

його керівника, може проводитися у приміщенні органу доходів і зборів.

http://yurist-online.org/

3. Проведення документальних планових виїзних перевірок здійснюється органами

доходів і зборів на підставі квартальних планів, які формуються ними самостійно,

виходячи з результатів аналізу зовнішньоекономічних операцій підприємств із

застосуванням системи управління ризиками. Порядок планування органами доходів і

зборів виїзних перевірок визначається центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

4. Документальна планова виїзна перевірка одного й того самого підприємства може

проводитися не частіше одного разу на 12 місяців, а підприємства, яке отримало статус

уповноваженого економічного оператора, - не частіше одного разу на 30 місяців.

5. У разі планування митними та іншими контролюючими органами проведення планової

виїзної перевірки одного й того самого підприємства така перевірка проводиться

зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення планових виїзних

перевірок центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує

державну податкову і митну політику, визначається Кабінетом Міністрів України.

6. Право на проведення документальної планової перевірки підприємства надається лише

за умови, що керівнику цього підприємства або уповноваженій ним особі не пізніше ніж за

10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або

надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про

проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням

дати початку проведення такої перевірки.

7. Документальною позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка

підприємства, яка не передбачена планами роботи органу доходів і зборів і може

проводитися за наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує

державну податкову і митну політику, в порядку контролю здійснено перевірку матеріалів

документальної перевірки, проведеної органом доходів і зборів, і виявлено невідповідність

висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки

питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку

щодо дотримання підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи.

Проведення такої позапланової документальної виїзної перевірки може ініціюватися

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, тільки за умови, що стосовно посадових осіб органу доходів і

зборів, які проводили таку перевірку, розпочато службове розслідування або кримінальне

провадження. У такому разі центральний орган виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, визначає орган доходів і

зборів, що проводитиме таку перевірку;

2) виявлено факти або отримано документальну інформацію, які свідчать про порушення

підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи, якщо

підприємство не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий

письмовий запит органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня отримання такого

запиту;

3) підприємством не подано в установлений строк митну декларацію;

4) розпочато процедуру припинення підприємства (крім перетворення), порушено

провадження у справі про визнання підприємства банкрутом;

http://yurist-online.org/

5) підприємством подано в установленому порядку органу доходів і зборів заперечення до

акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення,

в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки чи

скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення і

зазначаються обставини, які не були досліджені під час перевірки та об'єктивний розгляд

яких неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з

питань, що стали предметом оскарження.

8. Тривалість документальної виїзної перевірки не повинна перевищувати 30 робочих днів.

У зазначений строк не включаються:

1) період часу між врученням керівнику підприємства, що перевіряється, або

уповноваженій ним особі письмової вимоги про надання документів та відомостей,

необхідних для з'ясування питань перевірки, та наданням таких документів та відомостей;

2) час, необхідний для відновлення втрачених, пошкоджених або достроково знищених

документів, необхідних для з'ясування питань перевірки, у випадках, передбачених

Податковим кодексом України;

3) час, необхідний для відновлення бухгалтерського обліку, у разі виявлення

невідповідності показників у документах бухгалтерського обліку та/або фінансової

звітності;

4) час, необхідний для складення акта (довідки) про результати перевірки.

9. Строк проведення документальної виїзної перевірки може бути продовжений наказом

відповідного органу доходів і зборів, але не більше ніж на 15 робочих днів. Підставами

для продовження строку проведення планової виїзної перевірки є:

1) заява підприємства (у разі необхідності подання ним документів, що стосуються питань

перевірки);

2) змінний режим роботи або підсумований облік робочого часу підприємства та/або його

господарських об'єктів;

3) випадки, передбачені абзацом третім пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу

України;

4) випадки, коли в період проведення документальної виїзної перевірки на письмовий

запит посадової особи органу доходів і зборів, уповноваженої на проведення перевірки,

підприємством, яке перевіряється, не надані документи, необхідні для з'ясування питань

такої перевірки.

10. Встановлені цією статтею строки, підстави та порядок проведення документальних

виїзних перевірок підприємств не поширюються на перевірки, що проводяться за заявою

самого підприємства, уповноважених економічних операторів (у тому числі на

підприємствах, які звернулися для отримання такого статусу), а також на перевірки, що

проводяться відповідно до кримінального процесуального закону або у процесі

провадження в адміністративній справі про порушення митних правил стосовно посадової

особи цього підприємства.

http://yurist-online.org/

11. Документальну виїзну (планову чи позапланову) перевірку підприємства може бути

зупинено наказом відповідного органу доходів і зборів, копія якого не пізніше наступного

робочого дня надсилається підприємству рекомендованим листом з повідомленням про

вручення або вручається під розписку керівнику підприємства чи уповноваженій ним

особі, з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк за наявності хоча

б однієї з таких підстав:

1) необхідність відновлення підприємством втрачених документів або обґрунтованої

потреби в додатковому часі для надання документів, визначених у запиті посадової особи

органу доходів і зборів;

2) необхідність проведення митної експертизи;

3) необхідність проведення зустрічної звірки;

4) необхідність отримання інформації від інших державних органів України або

уповноважених органів іноземних держав.

12. Зупинення документальної виїзної (планової чи позапланової) перевірки перериває

перебіг строку проведення перевірки за умови вручення під розписку керівнику

підприємства чи уповноваженій ним особі або надіслання підприємству рекомендованим

листом з повідомленням про вручення копії наказу про зупинення такої перевірки. При

цьому перевірка може бути зупинена на загальний строк, що не перевищує 30 робочих

днів, а в разі необхідності проведення митної експертизи, отримання інформації від інших

державних органів України або уповноважених органів іноземних держав, завершення

розгляду судом позовів з питань, пов'язаних з предметом перевірки, відновлення

підприємством втрачених документів перевірка може бути зупинена на строк, необхідний

для завершення таких процедур.

13. Рішення про зупинення та поновлення документальної перевірки підприємства

приймає керівник органу доходів і зборів або особа, яка виконує його обов'язки, за

письмовим поданням посадової особи, яка проводить таку перевірку, або за

обґрунтованим зверненням підприємства, що перевіряється.

14. Посадовим особам органу доходів і зборів, уповноваженим на проведення перевірки,

забороняється перебувати на території підприємства в період зупинення перевірки, крім

випадків, коли виникає необхідність зняття або заміни митного забезпечення, накладеного

відповідно до пункту 14 частини першої статті 347 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 347. Права та обов'язки посадових осіб органів доходів і зборів під

час проведення документальних виїзних перевірок

1. Посадовим особам органів доходів і зборів під час проведення документальної виїзної

перевірки для з'ясування питань, пов'язаних з перевіркою, надається право:

1) здійснювати перевірку грошових, фінансових і бухгалтерських документів, звітів,

контрактів, декларацій, калькуляцій, інших документів, які можуть бути пов'язані з

http://yurist-online.org/

операціями із ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або територію

вільної митної зони чи вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України

або території вільної митної зони, у тому числі інформації, необхідної для з'ясування

питань перевірки, яка є в розпорядженні підприємства, що перевіряється, в електронному

вигляді;

2) отримувати безоплатно від підприємств, що перевіряються, інформацію, пояснення,

письмові довідки з питань, що виникають під час проведення перевірки, копії документів,

засвідчені підписом керівника підприємства або уповноваженою ним особою та скріплені

печаткою (за наявності);

3) проводити огляд виробничих, складських, торговельних та інших приміщень

підприємства, що перевіряється, з відображенням результатів такого огляду у

відповідному акті;

4) відбирати проби та/або зразки товарів, якщо є така можливість;

5) проводити у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, контрольні аналізи

сировини, матеріалів і готової продукції, контрольні запуски у виробництво сировини та

матеріалів, які перебували або перебувають під митним контролем чи використовувалися

підприємством, що перевіряється, у виробництві готової продукції, виготовленої із

сировини та матеріалів, поміщених у відповідний митний режим, або призначати

проведення зазначених дій уповноваженими експертами; призначати проведення

уповноваженими експертами контрольних обмірів обсягів будівельних, монтажних,

ремонтних та інших робіт;

6) проводити зустрічні звірки на підприємствах;

7) вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємства, що перевіряється,

припинення дій, що перешкоджають здійсненню повноважень посадовими особами

органів доходів і зборів;

8) вимагати від керівників підприємства, що перевіряється, проведення інвентаризації

основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, які перебували або перебувають під

митним контролем чи використовувалися цим підприємством разом із товарами, які були

поміщені у відповідний митний режим, бути присутніми при її проведенні, а в разі

відмови від проведення такої інвентаризації - звертатися до суду в установленому законом

порядку з вимогою зобов'язати підприємство, що перевіряється, до проведення зазначеної

інвентаризації;

9) у разі недопущення посадових осіб органів доходів і зборів до проведення огляду

територій та виробничих, складських, торговельних чи інших приміщень, здійснення

контрольних аналізів, визначених у цій статті, звертатися до суду із поданням про

зупинення видаткових операцій підприємства на рахунках такого підприємства шляхом

накладення арешту на кошти та інші цінності такого підприємства, що знаходяться у банку

(крім операцій з видачі заробітної плати, сплати митних платежів та інших податків і

зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також

визначених контролюючим органом грошових зобов'язань підприємства);

10) складати протоколи про порушення митних правил у порядку, визначеному цим

Кодексом;

http://yurist-online.org/

11) визначати суми податкових зобов'язань підприємства в порядку, визначеному цим

Кодексом;

12) отримувати від страхових компаній та банківських установ інформацію в порядку та

обсязі, визначених законом;

13) користуватися у службових справах засобами зв'язку, які належать підприємствам, що

перевіряються, з дозволу посадових осіб цих підприємств;

14) накладати на час з'ясування питань, які підлягають перевірці, митне забезпечення на

комп'ютери, сейфи (шафи), архіви та інші місця, де зберігаються документи, у тому числі в

електронній формі, необхідні для проведення перевірки, а також на складські, виробничі,

торговельні приміщення, якщо існує вірогідність несанкціонованого вилучення,

знищення, підміни, зміни стану або якісних характеристик товарів, які знаходяться в цих

приміщеннях, що може мати вплив на прийняття рішення за результатами перевірки;

15) інші права, передбачені цим Кодексом та законами України.

2. Посадові особи органів доходів і зборів під час проведення документальної виїзної

перевірки підприємства зобов'язані:

1) проводити перевірку відповідно до її програми, що затверджується наказом

відповідного органу доходів і зборів про призначення перевірки;

2) поважати права та законні інтереси працівників підприємства, що перевіряється, не

допускати заподіяння підприємству шкоди неправомірними рішеннями, діями або

бездіяльністю;

3) не порушувати нормального режиму роботи підприємства, що перевіряється;

4) використовувати будь-яку інформацію, отриману під час проведення перевірки,

виключно у митних цілях;

5) не розголошувати інформацію, яка була отримана під час проведення перевірки і

становить державну, банківську або комерційну таємницю, що охороняється законом;

6) надавати на вимогу посадових осіб підприємства, що перевіряється, необхідну

інформацію щодо положень законодавства, які стосуються питань перевірки;

7) забезпечувати збереження документів, отриманих та складених у ході перевірки, не

розголошувати їх зміст без згоди підприємства, що перевіряється, крім випадків,

передбачених цим Кодексом;

8) інформувати посадових осіб підприємства, що перевіряється, про їхні права та

обов'язки під час проведення митного контролю після випуску товарів, про призначення та

проведення експертизи (дослідження), взяття проб та зразків;

9) видавати керівнику підприємства, що перевіряється, або особі, яка виконує його

обов'язки, примірник акта або довідки, складених за результатами перевірки;

10) виконувати інші обов'язки, передбачені цим Кодексом та іншими законами України.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 348. Проведення зустрічних звірок

1. Посадові особи органів доходів і зборів під час проведення документальних виїзних

перевірок підприємств з метою з'ясування питань перевірки мають право проводити

зустрічні звірки.

2. Підставою для проведення зустрічної звірки є потреба у перевірці відомостей,

отриманих від особи, безпосередньо або опосередковано залученої до операцій з

товарами, переміщеними через митний кордон України, у тому числі ввезеними на

територію вільної митної зони або вивезеними з цієї території, чи від будь-якої іншої

особи, яка може володіти документами та даними, необхідними для прийняття рішення за

результатами перевірки, якщо така особа не надасть пояснень та необхідних

документальних підтверджень на письмовий запит органу доходів і зборів протягом трьох

робочих днів з дати отримання запиту.

3. Під час зустрічної звірки перевіряються дотримання вимог законодавства при

здійсненні зовнішньоторговельних операцій, інформація, яка міститься у митній

декларації, декларації митної вартості, а також вид та обсяг операцій з товарами і

здійснених розрахунків за них для з'ясування їх реальності та достовірності.

4. Результати зустрічної звірки можуть бути використані виключно для підтвердження або

спростування інформації, що міститься у митній декларації, декларації митної вартості, а

також доданих до них комерційних та інших документах.

5. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

6. За результатами зустрічної звірки складається довідка, яка у десятиденний строк після

завершення звірки надається для підписання керівнику підприємства, на якому

проводилася звірка.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 349. Умови допуску посадових осіб органів доходів і зборів до

проведення документальних (планових чи позапланових) виїзних

перевірок та зустрічних звірок

1. Посадові особи органу доходів і зборів мають право приступити до проведення

документальної (планової чи позапланової) виїзної перевірки декларанта чи зустрічної

звірки на підприємстві за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом,

та за умови пред'явлення керівнику відповідного підприємства або уповноваженій ним

особі під розписку посвідчення на право проведення перевірки, в якому зазначаються дата

його видачі, назва органу доходів і зборів, мета проведення перевірки, вид (планова чи

позапланова) та підстави її проведення, дати початку та закінчення перевірки, посади,

спеціальні звання та прізвища посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть

перевірку, пред'явлення службових посвідчень зазначених осіб, а також надання копії

наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки.

http://yurist-online.org/

2. Посвідчення на право проведення перевірки є дійсним за умови наявності підпису

керівника органу доходів і зборів, скріпленого печаткою органу доходів і зборів.

3. Ненадання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі копії наказу органу

доходів і зборів про проведення перевірки, непред'явлення службових посвідчень

посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, та посвідчення на

право проведення перевірки або їх надання (пред'явлення) з порушенням вимог,

установлених частинами першою і другою цієї статті, є підставою для недопуску

посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки.

4. Недопущення посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки з інших

підстав, ніж ті, що визначені у частині третій цієї статті, не дозволяється.

5. При пред'явленні посвідчення на право проведення перевірки керівник підприємства

або уповноважена ним особа розписується у посвідченні із зазначенням свого прізвища,

ім'я, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

6. У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи розписатися в

посвідченні на право проведення перевірки посадовими особами органу доходів і зборів

складається акт, який засвідчує факт відмови. Акт про відмову від підпису в посвідченні

на право проведення перевірки є підставою для початку проведення такої перевірки.

7. У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи у допуску

посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки складається акт.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 350. Права та обов'язки посадових осіб підприємства, що

перевіряється, під час проведення документальних перевірок

1. Посадові особи підприємства, що перевіряється, мають право:

1) вимагати від посадових осіб органу доходів і зборів повідомлення підстав для

проведення перевірки, пред'явлення посвідчення на право проведення перевірки,

службових посвідчень посадових осіб органів доходів і зборів, які проводитимуть

перевірку, а також надання копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки;

2) надавати посадовим особам органу доходів і зборів, які проводять перевірку, письмові

заяви, зауваження, пояснення з питань, що стосуються перевірки;

3) запитувати у посадових осіб органу доходів і зборів та отримувати від них інформацію

щодо положень законодавства, що стосуються питань перевірки;

4) надавати посадовим особам органу доходів і зборів всі наявні у їх розпорядженні

документи та відомості, що підтверджують процедури декларування та митного

оформлення товарів до відповідного митного режиму, а також дотримання вимог

законодавства з питань державної митної справи;

5) вимагати від посадових осіб органу доходів і зборів перевірки відомостей та фактів, що

можуть свідчити на користь підприємства;

http://yurist-online.org/

6) звертатися до органу доходів і зборів, посадові особи якого проводять перевірку, з

клопотанням про продовження строку подання документів, строку проведення перевірки;

7) подавати письмові зауваження або заперечення до акта перевірки у разі незгоди з

викладеними в ньому фактами та обставинами, вимагати розгляду цих зауважень або

заперечень посадовими особами органу доходів і зборів по суті та долучати їх до акта, що

складається за результатами перевірки;

8) отримувати у посадових осіб органу доходів і зборів після закінчення перевірки

примірник акта (довідки), що складається за результатами перевірки;

9) оскаржувати рішення, прийняте органом доходів і зборів за результатами перевірки;

10) складати розрахунок збитків та/або шкоди, заподіяних підприємству у зв'язку з

проведенням документальної перевірки, та вимагати в установленому законом порядку

відшкодування таких збитків та/або шкоди, а також долучати зазначений розрахунок до

акта, що складається за результатами перевірки, як його невід'ємний додаток;

11) користуватися іншими правами, що передбачені цим Кодексом та іншими законами

України.

2. Посадові особи підприємства, що перевіряється, зобов'язані:

1) не перешкоджати законній діяльності посадових осіб органу доходів і зборів під час

проведення перевірки та виконувати законні вимоги зазначених осіб, у тому числі

отримані в письмовій формі, які стосуються надання до перевірки документів, їх копій,

інформації, у тому числі, за наявності - в електронній формі, проведення інвентаризацій,

оглядів та реалізації інших прав посадових осіб органів доходів і зборів, передбачених цим

Кодексом та Податковим кодексом України;

2) забезпечувати у робочий час безперешкодний доступ посадових осіб органу доходів і

зборів, які здійснюють перевірку, на об'єкти підприємства, що перевіряється, та

забезпечувати умови для виконання ними своїх обов'язків;

3) забезпечувати у разі необхідності посадових осіб органу доходів і зборів робочим

місцем на підприємстві, що перевіряється, комп'ютерною та іншою оргтехнікою (за

наявності);

4) робити запис про ознайомлення на посвідченні про проведення перевірки;

5) визначати осіб, відповідальних за надання інформації посадовим особам органу доходів

і зборів, які здійснюють перевірку, не пізніше двох робочих днів з дня початку перевірки;

6) забезпечувати збереження документів, необхідних для з'ясування питань перевірки,

протягом строків, передбачених пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, та їх

відновлення у разі втрати чи передчасного знищення;

7) виконувати інші обов'язки, передбачені цим Кодексом та іншими законами України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 351. Документальні невиїзні перевірки

1. Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність,

повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний

кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон

України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України

для підприємств.

2. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань

державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій,

інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від

суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків

акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально

підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і

зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність

відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про

зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів

зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

3. Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і

зборів.

4. Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і

зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного

підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про

вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними

представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце

проведення перевірки.

5. Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що

перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов'язкова.

6. Тривалість проведення перевірки визначається у відповідному наказі органу доходів і

зборів та не може перевищувати строки, встановлені частиною восьмою статті 346 цього

Кодексу для проведення документальних виїзних перевірок. Продовження строку

проведення перевірки можливе на строк та з підстав, визначених частиною дев'ятою статті

346 цього Кодексу.

7. Про продовження строків проведення перевірки орган доходів і зборів інформує

підприємство (громадянина) в порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті.

8. Посадові особи органу доходів і зборів під час проведення перевірки не мають права:

1) перевіряти дані, які не є предметом перевірки;

2) вимагати від підприємства, що перевіряється, надання документів або інформації, що не

стосуються предмета перевірки;

http://yurist-online.org/

3) розголошувати відомості про підприємство, що перевіряється, які становлять

конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі

під час виконання такими особами службових обов'язків.

9. Оформлення результатів невиїзної документальної перевірки здійснюється в порядку,

визначеному цим Кодексом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 352. Матеріали, які можуть бути використані для підготовки

висновків за результатами перевірок

1. Посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути

використані:

1) документи, визначені цим Кодексом;

2) податкова інформація;

3) експертні висновки;

4) судові рішення;

5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені

відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження,

складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення

(пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи

вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної

зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення;

6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими

законами України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 353. Надання документів посадовими особами підприємства, що

перевіряється

1. Забороняється витребування документів від посадових осіб підприємства будь-якими

посадовими особами органу доходів і зборів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

2. Підприємство, що перевіряється, зобов'язане не пізніше першого робочого дня,

наступного за днем початку документальної перевірки, надати у повному обсязі

посадовим особам органу доходів і зборів, які проводять перевірку, всі документи, у тому

числі в електронній формі, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним,

можуть мати відношення до переміщення товарів через митний кордон України, у тому

числі до ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї

території.

http://yurist-online.org/

3. Документи, що містять комерційну таємницю або є конфіденційними, передаються

посадовій особі органу доходів і зборів окремо від інших документів. Передача таких

документів для їх огляду, вивчення та їх повернення оформлюються актами довільної

форми, які підписує посадова особа органу доходів і зборів та уповноважена посадова

особа підприємства, що перевіряється. Забороняється вилучення оригіналів первинних

фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, крім випадків,

передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

4. Під час проведення перевірки посадові особи органу доходів і зборів, які проводять

перевірку, для отримання документів (їх копій), пояснень, довідок подають керівнику

підприємства або уповноваженій ним особі письмові запити під особистий підпис на

другому примірнику таких запитів із зазначенням переліку документів (їх копій),

пояснень, довідок, необхідних для перевірки, та строку їх надання. Такі запити можуть

бути подані не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення строку перевірки (у тому

числі продовженого).

5. У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи надати зазначені у

запиті матеріали посадовій особі органу доходів і зборів, уповноваженій на проведення

перевірки, така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із

зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові керівника підприємства або

уповноваженої ним особи та переліку документів, які йому запропоновано подати, а також

причин такої відмови стосовно кожного документа. Зазначений акт підписується

посадовою особою органу доходів і зборів та керівником підприємства або

уповноваженою ним особою. У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої

ним особи від підписання зазначеного акта в ньому робиться відповідний запис.

6. Керівник підприємства або уповноважена ним особа має право звернутися до керівника

органу доходів і зборів, яким призначено перевірку, з письмовою заявою щодо

продовження строку надання документів (їх копій), зазначених у письмовому запиті

посадової особи органу доходів і зборів, але не більше ніж на 15 робочих днів.

7. За наявності об'єктивних обставин керівник підприємства або уповноважена ним особа

має право подавати таку заяву стосовно кожного письмового запиту посадової особи

органу доходів і зборів.

8. Керівник органу доходів і зборів протягом двох робочих днів від дати отримання заяви

підприємства щодо продовження строку надання документів (їх копій) зобов'язаний

прийняти вмотивоване рішення за результатами її розгляду.

9. У разі прийняття рішення про продовження строку надання відповідних документів (їх

копій) підприємству надсилається відповідь.

10. Посадова особа органу доходів і зборів, уповноважена на проведення перевірки, у

випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від підприємства копії

документів, що стосуються предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені

підписом керівника підприємства або уповноваженої ним особи та скріплені печаткою (за

наявності). Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного

посадовими особами органу доходів і зборів, вручається під особистий підпис керівнику

підприємства, що перевіряється, або уповноваженій ним особі. Якщо керівник

підприємства або уповноважений ним представник відмовляється від підпису про

отримання копії опису, то посадові особи органу доходів і зборів, які отримують копії,

роблять в описі відмітку про відмову від підпису.

http://yurist-online.org/

11. Якщо до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів,

облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з

питань обчислення і сплати митних платежів, а також з інших питань, що стосуються

державної митної справи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, ці органи

зобов'язані надати для проведення перевірки органу доходів і зборів копії зазначених

документів. Такі копії повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання

письмового запиту органу доходів і зборів та засвідчені печаткою і підписами посадових

осіб правоохоронних та інших органів, якими здійснено вилучення оригіналів документів.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 354. Оформлення результатів перевірок

1. Результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються

посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося,

або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень

складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами

зустрічної звірки складається довідка.

2. Акт (довідка) про результати перевірки складається у двох примірниках, підписується

посадовими особами органу доходів і зборів, які проводили перевірку, та реєструється в

органі доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення

встановленого для проведення перевірки строку. Такий акт (довідка) після реєстрації в

органі доходів і зборів протягом трьох робочих днів вручається для підписання керівнику

підприємства або уповноваженій ним особі чи надсилається підприємству в порядку,

встановленому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових

повідомлень-рішень.

3. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку

проведення перевірки, встановленого цим Кодексом.

4. Керівник підприємства, що перевірялося, або уповноважена ним особа протягом п'яти

робочих днів з дня, що настає за днем отримання акта (довідки), зобов'язані повернути

органу доходів і зборів підписаний примірник акта (довідки). Другий примірник акта

(довідки) залишається на підприємстві.

5. У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи від підписання

акта або довідки про результати документальної перевірки посадовими особами органу

доходів і зборів складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один

примірник акта або довідки у день їх складення вручається або надсилається керівникові

підприємства, що перевірялося.

6. У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи від отримання

примірника акта або довідки про результати перевірки чи неможливості його вручення та

підписання у зв'язку з відсутністю підприємства за місцезнаходженням такий акт або

довідка надсилається зазначеному підприємству в порядку, визначеному Податковим

кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У таких

випадках органом доходів і зборів складається відповідний акт.

http://yurist-online.org/

7. Відмова керівника підприємства, що перевірялося, або уповноваженої ним особи від

підписання акта про результати перевірки або від отримання його примірника не звільняє

підприємство від обов'язку сплатити суми коштів відповідно до грошових зобов'язань,

визначених органом доходів і зборів за результатами перевірки.

8. У разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з висновками

перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки,

вони зобов'язані підписати акт або довідку з запереченнями, які вони мають право подати

протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта або довідки. Такі заперечення є

невід'ємною частиною акта або довідки про результати перевірки. Заперечення

розглядаються органом доходів і зборів протягом п'яти робочих днів, що настають за днем

їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування

обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях). За

результатами розгляду підприємству надсилається відповідь у порядку, визначеному

Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Керівник підприємства або уповноважена ним особа має право брати участь у розгляді

заперечень. Про своє бажання взяти участь у розгляді заперечень ці особи зазначають у

запереченнях.

9. Якщо керівник підприємства або уповноважена ним особа виявили бажання взяти

участь у розгляді заперечень до акта або довідки про результати перевірки, орган доходів і

зборів зобов'язаний повідомити зазначених осіб про місце і час проведення такого

розгляду. Таке повідомлення надсилається керівнику підприємства або уповноваженій ним

особі не пізніше наступного робочого дня з дня отримання заперечень, але не пізніше ніж

за два робочих дні до дня їх розгляду.

10. Участь керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки, у

розгляді заперечень підприємства до акта або довідки про результати перевірки є

обов'язковою.

11. Рішення про визначення грошових зобов'язань підприємства, що перевірялося,

приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов'язки, з

урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник

підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого

рішення.

12. Податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або

особою, яка виконує його обов'язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх

наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або

надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому

Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень,

а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з

урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати

перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання

(надсилання) письмової відповіді підприємству.

13. У разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом доходів і зборів за

результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінального процесуального закону,

податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не виноситься до дня

набрання законної сили відповідним вироком суду. Матеріали перевірки разом з

висновками органу доходів і зборів передаються правоохоронному органу, що призначив

перевірку, для використання матеріалів відповідно до вимог кримінального

http://yurist-online.org/

процесуального закону. Статус матеріалів перевірки та висновків органу доходів і зборів

визначається кримінальним процесуальним законом.

14. В акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових

зобов'язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних

деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження,

підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а

зазначаються в акті про результати перевірки.

15. Доводи стосовно незгоди з рішеннями органу доходів і зборів щодо правильності

визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної

вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування викладаються

підприємством під час апеляційного оскарження податкових повідомлень-рішень про

визначення суми грошового зобов'язання, винесених за результатами документальної

перевірки, у порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України.

16. Положення цієї статті поширюються також на громадян, щодо яких проводилася

документальна невиїзна перевірка відповідно до статті 351 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 355. Обов'язок щодо зберігання документів

1. Підприємства зобов'язані забезпечувати збереження митних декларацій, документів,

передбачених статтею 335 цього Кодексу, фінансово-господарських, бухгалтерських та

інших документів, необхідних для проведення документальних перевірок дотримання

вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі

своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, протягом

строків, передбачених пунктами 44.3 та 44.4 статті 44 Податкового кодексу України, та їх

відновлення у строки і в порядку, визначені пунктом 44.5 зазначеної статті, у разі їх втрати

чи передчасного знищення. У разі невиконання цього обов'язку до підприємств

застосовуються норми статті 121 Податкового кодексу України.

Глава 50. Митні експертизи

Стаття 356. Взяття проб (зразків) товарів

1. Взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів

в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення

характеристик, визначальних для:

1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД;

2) перевірки задекларованої митної вартості товарів;

3) встановлення країни походження товарів;

4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх

аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин;

http://yurist-online.org/

5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи

археологічну цінність;

6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об'єктів

права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.

2. Взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами органу

доходів і зборів на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього органу

доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки.

3. У разі проведення огляду і переогляду ручної поклажі та багажу за відсутності

громадянина чи уповноваженої ним особи взяття проб (зразків) повинно здійснюватися у

присутності двох понятих.

4. З дозволу органу доходів і зборів можуть також братися проби (зразки) товарів, що

зберігаються на митному складі, складі тимчасового зберігання.

5. При вивезенні товарів з митної території України взяття проб (зразків) товарів може

здійснюватися тільки в органі доходів і зборів відправлення. При цьому проби (зразки)

можуть братися до завантаження товарів у транспортний засіб, за умови забезпечення

надійної ідентифікації всіх товарів, призначених для завантаження.

6. Взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем, посадовими

особами інших державних органів, а також декларантами або уповноваженими ними

особами здійснюється спільно з посадовими особами відповідного органу доходів і зборів.

7. Декларанти або уповноважені ними особи мають право бути присутніми під час взяття

проб (зразків) товарів посадовими особами органу доходів і зборів та інших державних

органів.

8. Органи доходів і зборів повинні бути ознайомлені з результатами проведених

досліджень (аналізів, експертиз) проб (зразків) товарів, взятих іншими державними

органами, декларантами або уповноваженими ними особами, не пізніше наступного

робочого дня після їх отримання зазначеними органами та особами, а також отримати

примірники результатів таких досліджень (аналізів, експертиз).

9. Декларанти або уповноважені ними особи сприяють посадовим особам органів доходів і

зборів під час взяття проб (зразків) товарів і здійснюють вантажні та інші необхідні

операції.

10. Окрема митна декларація на проби (зразки) товарів не подається за умови, що

відомості про них будуть наведені в митній декларації, яка подається щодо всіх товарів,

які переміщуються через митний кордон України.

11. Для великогабаритних і технічно складних товарів (машини, технологічні лінії,

промислові конструкції тощо) органи доходів і зборів можуть вимагати від суб'єктів

зовнішньоекономічної діяльності надання тільки техніко-технологічної документації.

12. Достовірною техніко-технологічною документацією вважаються офіційно видані

книги, державні та галузеві стандарти, технічні умови, специфікації, каталоги, креслення і

паспортні дані на виріб виробника.

http://yurist-online.org/

13. Проби (зразки) товарів, крім великогабаритних і технічно складних (машини,

технологічні лінії, промислові конструкції тощо), беруться в мінімальній кількості у двох

примірниках (досліджуваний та контрольний), кожен з яких є достатнім для проведення

дослідження.

14. У разі якщо взяття контрольних проб (зразків) товарів з об'єктивних причин не

видається можливим (одиничний товар, обмежена кількість, вміст поштового

відправлення тощо), проби (зразки) товарів беруться в одному примірнику

(досліджуваному).

15. Нормативи взяття проб (зразків) товарів установлюються центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

16. Взяття проб (зразків) здійснюється з обов'язковим додержанням правил техніки

безпеки та пожежної безпеки.

17. Про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

18. На кожну взяту пробу (зразок) накладається окреме митне забезпечення.

19. Декларанти або уповноважені ними особи повинні бути ознайомлені з результатами

проведеного дослідження (аналізу, експертизи) проб та зразків товарів і отримати від

органу доходів і зборів, яким призначено таке дослідження (аналіз, експертизу),

примірники цих результатів не пізніше наступного робочого дня після проведення

дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та

досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує

державну податкову і митну політику, чи його відокремленим підрозділом або після

отримання органом доходів і зборів примірників результатів такого дослідження (аналізу,

експертизи) від інших державних органів. Ненадання примірників результатів досліджень

у зазначений термін є порушенням службових обов'язків посадовими особами органу

доходів і зборів.

20. Органи доходів і зборів не відшкодовують витрат, здійснених декларантом або

уповноваженою ним особою внаслідок взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під

митним контролем. Витрати на проведення дослідження (аналізу, експертизи) проб

(зразків) товарів, здійснені органами доходів і зборів, не відшкодовуються декларантом

або уповноваженою ним особою, крім випадків, коли таке дослідження (аналіз,

експертиза) проводиться з ініціативи зазначених осіб.

21. За бажанням декларанта або уповноваженої ним особи, за умови забезпечення сплати

митних платежів відповідно до обраного митного режиму, товари, проби (зразки) яких

взяті для проведення дослідження (аналізу, експертизи), випускаються органом доходів і

зборів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізів, експертиз), якщо вони

не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень

щодо переміщення через митний кордон України.

22. З метою встановлення характеристик товару, необхідних для його митного

оформлення, органи доходів і зборів можуть письмово, у тому числі з використанням

засобів інформаційних технологій, затребувати з підприємств-виробників, суб'єктів

http://yurist-online.org/

зовнішньоекономічної діяльності та громадян наявну у них техніко-технологічну

документацію про склад, фізико-хімічні властивості товарів, інформацію про основні

технологічні стадії їх виробництва та призначення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 357. Операції із взятими пробами (зразками) товарів

1. Взяті проби (зразки) під митним забезпеченням разом з актом про їх взяття

доставляються поштою або посадовою особою органу доходів і зборів до спеціалізованого

органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи до його

відокремленого підрозділу або до іншої експертної установи (організації) для проведення

досліджень (аналізів, експертиз).

2. Дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з

питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого

підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених органом доходів і

зборів. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення

здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

3. Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях)

допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи)

спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої

ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження

(аналізу, експертизи).

4. Дослідження (аналіз, експертиза) проб (зразків) проводиться протягом 10 днів після їх

надходження до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального

органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику, чи його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи

(організації). У разі потреби цей строк може бути продовжено за рішенням керівника

спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику, керівника органу доходів і зборів за місцем розташування відокремленого

підрозділу зазначеного спеціалізованого органу або керівника відповідної експертної

установи (організації), але не більше ніж на 20 днів.

5. Дослідження (аналізи, експертизи) проб (зразків) товарів, які швидко псуються або

мають обмежений строк зберігання, проводяться невідкладно.

6. Строк проведення досліджень (аналізів, експертиз) проб (зразків) призупиняється у разі

наявності клопотання експерта перед органом доходів і зборів, який призначив

дослідження (аналіз, експертизу), про надання йому додаткових матеріалів. Додаткові

матеріали повинні бути надані у строк, що не перевищує 10 днів з дня отримання такого

клопотання. У разі ненадання додаткових матеріалів у зазначений строк керівник

спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

http://yurist-online.org/

політику, керівник органу доходів і зборів за місцем розташування відокремленого

підрозділу зазначеного спеціалізованого органу або керівник відповідної експертної

установи (організації) приймає рішення про проведення часткового дослідження (аналізу,

експертизи) або про відмову у проведенні дослідження (аналізу, експертизи).

7. У разі порушення встановлених цією статтею строків проведення досліджень (аналізів,

експертиз) чи у разі неможливості їх проведення орган доходів і зборів зобов'язаний

повідомити про це декларанта або уповноважену ним особу. Збитки, завдані декларанту

або уповноваженій ним особі внаслідок порушення встановлених цією статтею строків

проведення досліджень (аналізів, експертиз), відшкодовуються органами доходів і зборів в

установленому законом порядку.

8. За результатами проведених досліджень (аналізів, експертиз) експерт готує висновок за

формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику.

9. У висновку про результати дослідження (аналізу, експертизи) зазначаються:

1) місце і дата проведення дослідження (аналізу, експертизи);

2) ким і на підставі якого документа проводилося дослідження (аналіз, експертиза);

3) запитання, поставлені перед експертом;

4) об'єкти дослідження (аналізу, експертизи);

5) матеріали і документи, надані експерту;

6) зміст та результати дослідження (аналізу, експертизи) із зазначенням методів їх

проведення;

7) оцінка результатів дослідження (аналізу, експертизи), висновки та їх обґрунтування.

10. Якщо експерт під час проведення дослідження (аналізу, експертизи) виявить істотні

обставини, з приводу яких йому не було поставлено запитань, він може включити їх до

висновку.

11. У разі недостатньої ясності та повноти висновку експерта може бути призначено

додаткове дослідження (аналіз, експертиза), яке доручається тому самому або іншому

експертові.

12. У разі необґрунтованості висновку або виникнення сумнівів у його правильності може

бути призначено повторне дослідження (аналіз, експертиза), проведення якого доручається

іншому експерту.

13. Додаткові та повторні дослідження (аналізи, експертизи) призначаються на загальних

підставах.

14. Контрольні проби (зразки), а також залишки досліджених проб та пошкоджені під час

проведення досліджень (аналізів, експертиз) зразки зберігаються у спеціалізованому

органі з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, (його

http://yurist-online.org/

відокремленому підрозділі) протягом 60 днів з дня їх надходження. Протягом цього строку

декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити рішення органу доходів і

зборів, прийняте на підставі результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи), в

установленому цим Кодексом порядку.

15. Проби (зразки) товарів, які швидко псуються або мають обмежений строк зберігання,

зберігаються протягом строку їх зберігання.

16. Проби (зразки) товарів, у складі яких за результатами їх дослідження (аналізу,

експертизи) виявлено наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори,

сильнодіючі або отруйні речовини, а також проби (зразки) товарів, взяті в одному

примірнику, одразу після проведення їх дослідження (аналізу, експертизи) та надання

висновку передаються органу доходів і зборів, який призначив таке дослідження (аналіз,

експертизу), за актом, форма якого затверджується центральним органом виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

17. Проби (зразки) товарів, у тому числі пошкоджені, і техніко-технологічна документація

належать їх власникам. Після закінчення дослідження (аналізу, експертизи) проби (зразки)

з урахуванням встановленого частиною чотирнадцятою цієї статті строку зберігання

повертаються декларанту або уповноваженій ним особі на їх письмову вимогу з

оформленням відповідного акта, форма якого затверджується центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

18. Проби (зразки) товарів, не затребувані власником або уповноваженою ним особою

протягом встановленого частиною чотирнадцятою цієї статті строку зберігання,

знищуються з оформленням відповідного акта, форма якого затверджується центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику. При цьому вартість зазначених проб (зразків) власникові або

уповноваженій ним особі не відшкодовується.

19. Техніко-технологічна документація та інші документи з інформацією про

характеристики товару, проби (зразки) якого відбиралися для проведення досліджень

(аналізів, експертиз), повертаються власнику товарів або уповноваженій ним особі після

закінчення митного оформлення цих товарів або після надання органу доходів і зборів

засвідчених в установленому порядку копій зазначених документів, які залишаються у

справах органу доходів і зборів.

20. Оплата проведення досліджень (аналізів, експертиз) проб (зразків) товарів

здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 51. Особливі процедури митного контролю

Стаття 358. Звільнення від окремих форм митного контролю

1. Звільнення від окремих форм митного контролю встановлюється цим Кодексом, іншими

законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана

Верховною Радою України.

http://yurist-online.org/

2. Незастосування окремих форм митного контролю не означає звільнення від

обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів, транспортних засобів

комерційного призначення через митний кордон України.

Стаття 359. Звільнення від митного огляду

1. Митному огляду не підлягає ручна поклажа та супроводжуваний багаж Президента

України, Голови Верховної Ради України, народних депутатів України, Прем'єр-міністра

України, Першого віце-прем'єр-міністра України, Голови та суддів Верховного Суду

України, Голови та суддів Конституційного Суду України, Міністра закордонних справ

України, Генерального прокурора України та членів їхніх сімей, які прямують разом з

ними.

2. Митному огляду не підлягають засоби залізничного та повітряного транспорту, які

перевозять офіційні державні делегації. Підставою для звільнення транспортного засобу

від митного огляду є подання органу доходів і зборів офіційного повідомлення

Міністерства закордонних справ України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 360. Здійснення митного контролю деяких видів товарів у

першочерговому порядку

1. У разі переміщення через митний кордон України товарів, необхідних для подолання

наслідків стихійного лиха, аварій, катастроф, епідемій, а також живих тварин, органів та

інших анатомічних матеріалів людини для потреб трансплантації, товарів, що мають

обмежений строк чи особливий режим зберігання, товарів військового призначення,

радіоактивних матеріалів, фото-, аудіо- і відеоматеріалів для засобів масової інформації,

товарів міжнародної технічної та гуманітарної допомоги, товарів, що переміщуються в

рамках угод про виробничу кооперацію, товарів, що переміщуються за процедурою МДП,

митний контроль таких товарів здійснюється першочергово.

2. Огляд (переогляд) товарів, зазначених у частині першій цієї статті, а також взяття проб

та зразків таких товарів здійснюються тільки за виключних обставин.

3. Законами України можуть визначатися інші категорії товарів, митний контроль яких

здійснюється у першочерговому порядку.

Глава 52. Система управління ризиками

Стаття 361. Цілі застосування системи управління ризиками

1. Управління ризиками - це робота органів доходів і зборів з аналізу ризиків, виявлення та

оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію

ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком

розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної

митної справи.

2. Органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення

товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм

http://yurist-online.org/

митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів

і осіб, а також обсягу митного контролю.

3. Цілями застосування системи управління ризиками є:

1) запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань

державної митної справи;

2) забезпечення більш ефективного використання наявних у органів доходів і зборів

ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об'єктах аналізу ризику, щодо

яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також

у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);

3) забезпечення в межах повноважень органів доходів і зборів заходів із захисту

національної безпеки, життя і здоров'я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів

споживачів;

4) прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон

України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 362. Аналіз ризику та його об'єкти

1. Аналіз ризику - це систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них

інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки

ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної

митної справи.

2. До об'єктів аналізу ризику належать:

1) характеристики товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон

України;

2) характер зовнішньоекономічної операції;

3) характеристика суб'єктів, що беруть участь у зовнішньоекономічній операції.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 363. Діяльність органів доходів і зборів з оцінки та управління

ризиками

1. Діяльність органів доходів і зборів з оцінки та управління ризиками полягає у виконанні

таких завдань:

1) формування інформаційної бази даних системи управління ризиками органів доходів і

зборів;

http://yurist-online.org/

2) аналіз, виявлення та оцінка ризиків, у тому числі з використанням інформаційних

технологій, що включають систематичне:

а) виявлення умов і факторів, що впливають на виникнення ризиків;

б) визначення областей ризику;

в) визначення критеріїв із заданими наперед параметрами, використання яких дає

можливість здійснювати вибір об'єкта контролю, що становить ризик (індикаторів ризику);

г) здійснення оцінки імовірності виникнення ризиків та можливої шкоди у разі їх

проявлення;

3) розроблення і реалізація практичних заходів з управління ризиками з урахуванням:

а) результатів аналізу та оцінки ризиків;

б) результатів аналізу необхідних ресурсів та очікуваних результатів реалізації

запланованих заходів;

4) аналіз результатів та коригування вжитих заходів з управління ризиками, що включає:

а) здійснення контролю за практичною реалізацією заходів;

б) збір, оброблення та аналіз інформації про результати вжитих заходів з метою їх

коригування та вдосконалення системи управління ризиками.

2. Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з

управління ризиками визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику.

3. Система управління ризиками передбачає застосування випадкового відбору.

4. Якщо товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються

підприємством через митний кордон України, у 25 і більше відсотках випадків такого

переміщення протягом року піддавалися митному контролю внаслідок застосування

системи управління ризиками, що спричинило затримку митного оформлення понад 4

робочі години, і при цьому фактів порушення митних правил виявлено не було, це

підприємство має право знати причини та підстави застосування до зазначених товарів,

транспортних засобів відповідних форм митного контролю.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ XII

ОСОБЛИВОСТІ ПРОПУСКУ ТА ОПОДАТКУВАННЯ ТОВАРІВ, ЩО

ПЕРЕМІЩУЮТЬСЯ (ПЕРЕСИЛАЮТЬСЯ) ЧЕРЕЗ МИТНИЙ

КОРДОН УКРАЇНИ ГРОМАДЯНАМИ

http://yurist-online.org/

Глава 53. Загальні положення щодо пропуску та оподаткування товарів, що

переміщуються (пересилаються) через митний кордон України

громадянами

Стаття 364. Питання, що регулюються цим розділом

1. Цей розділ регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що

переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для

особистих, сімейних та інших потреб, не пов'язаних зі здійсненням підприємницької

діяльності.

2. У випадку переміщення громадянами-підприємцями через митний кордон України

товарів, пов'язаних зі здійсненням ними підприємницької діяльності, митне оформлення

здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами

України для підприємств. Положення цього розділу в такому випадку не застосовуються.

3. Положення цього розділу не поширюються на товари, що переміщуються особами, які

користуються митними пільгами згідно із розділом XIII цього Кодексу, крім випадків,

установлених цим Кодексом.

Стаття 365. Порядок переміщення громадянами товарів через митний

кордон України та місця митного оформлення таких товарів

1. Громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства

України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що

заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

2. Громадянам, які в'їжджають на територію України або виїжджають з неї засобами

автомобільного та залізничного транспорту, а також транспортними засобами особистого

користування, дозволяється здійснювати декларування товарів, що переміщуються ними

через митний кордон України, не залишаючи цих транспортних засобів.

3. Стосовно транзитних пасажирів, які не залишають транзитної зони, митний контроль не

проводиться, однак органи доходів і зборів мають право вживати передбачених цим

Кодексом заходів у разі підозри щодо вчинення такими пасажирами порушення митних

правил або контрабанди.

4. Митне оформлення товарів, що вивозяться за межі митної території України

громадянами, може здійснюватися у будь-якому органі доходів і зборів на всій митній

території України.

5. Митне оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України громадянами

(крім товарів, що переміщуються у несупроводжуваному багажі та у вантажних

відправленнях, а також товарів за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з

УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації), здійснюється у пунктах пропуску через

державний кордон України.

6. Митне оформлення товарів, які ввозяться на митну територію України громадянами у

несупроводжуваному багажі та вантажних відправленнях, здійснюється в органах доходів

і зборів за місцем проживання або тимчасового перебування зазначених громадян, у місці

http://yurist-online.org/

кінцевого призначення транспортного засобу, що здійснював перевезення цих товарів, або,

за заявою громадянина, - у пунктах пропуску через державний кордон України.

7. Місця здійснення митного оформлення ввезених на митну територію України

громадянами товарів за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД,

що підлягають державній реєстрації, визначаються центральним органом виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

8. Переміщення громадянами через митний кордон України трун з тілами (урн з прахом)

чи останків померлих здійснюється на підставі письмової заяви цих громадян довільної

форми та документів, визначених Законом України "Про поховання та похоронну справу".

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 366. Двоканальна система митного контролю товарів, транспортних

засобів, що переміщуються через митний кордон України

громадянами

1. Двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам

змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду

транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

2. Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для

декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон

України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не

підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на

митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому

декларуванню.

3. Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений

для всіх інших громадян.

4. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний

коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

5. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані

ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню,

оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством

заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за

межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

6. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від

подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації

не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через

митний кордон України.

Стаття 367. Умови пересилання громадянами товарів через митний кордон

України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях

http://yurist-online.org/

1. Громадяни мають право пересилати товари через митний кордон України у міжнародних

поштових та експрес-відправленнях у порядку, встановленому главою 36 цього Кодексу,

крім товарів, заборонених до такого пересилання.

2. Обмеження щодо вартості та обсягів товарів, а також перелік товарів, заборонених до

пересилання у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, встановлюються цим

Кодексом та іншими законами України.

Стаття 368. Визначення вартості товарів, що переміщуються

(пересилаються) громадянами через митний кордон України, для

цілей нарахування митних платежів

1. Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами

через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в

касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять

відомості щодо вартості таких товарів.

2. При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному

багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх

страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону

України.

3. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених

для визначення їх фактурної вартості.

4. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи

доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або

подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 369. Переміщення (пересилання) особистих речей громадянами

через митний кордон України

1. Особисті речі, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон

України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, підлягають

декларуванню шляхом учинення дій, усно або, за бажанням власника чи на вимогу органу

доходів і зборів, письмово, не оподатковуються митними платежами та звільняються від

подання документів, що видаються державними органами для здійснення митного

контролю та митного оформлення товарів, а також від застосування до них видів

державного контролю, визначених частиною першою статті 319 цього Кодексу.

2. У міжнародних поштових та експрес-відправленнях особисті речі переміщуються

(пересилаються) через митний кордон України у порядку та на умовах, встановлених для

переміщення (пересилання) товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 370. Перелік товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей

громадян

1. Особистими речами вважаються:

1) товари особистої гігієни та індивідуальні косметичні засоби у кількості, що забезпечує

потреби однієї особи на період поїздки;

2) одяг, білизна, взуття, що мають суто особистий характер, призначені виключно для

власного користування і мають ознаки таких, що були у користуванні;

3) особисті прикраси, у тому числі з дорогоцінних металів та каміння, що мають ознаки

таких, що були в користуванні;

4) індивідуальне письмове та канцелярське приладдя;

5) один фотоапарат, одна кіно-, відеокамера разом з обґрунтованою кількістю фото-, відео-,

кіноплівок та додаткового приладдя;

6) один переносний проектор та аксесуари до нього разом з обґрунтованою кількістю

діапозитивів та/або кіноплівок;

7) бінокль;

8) переносні музичні інструменти у кількості не більше двох штук;

9) один переносний звуковідтворювальний пристрій (у тому числі магнітофон, диктофон,

програвач компакт-дисків тощо) з обґрунтованою кількістю плівок, платівок, дисків;

10) один переносний радіоприймач;

11) стільникові (мобільні) телефони у кількості не більше двох штук, пейджери;

12) один переносний телевізор;

13) переносні персональні комп'ютери у кількості не більше двох штук і периферійне

обладнання та приладдя до них; флеш-карти у кількості не більше трьох штук;

14) одна переносна друкарська машина;

15) калькулятори, електронні книжки у кількості не більше двох штук;

16) індивідуальні вироби медичного призначення для забезпечення життєдіяльності

людини та контролю за її станом з ознаками таких, що були в користуванні;

17) звичайні та/або прогулянкові дитячі коляски у кількості, що відповідає кількості дітей,

які перетинають кордон разом із громадянином, а у разі відсутності дітей - у кількості не

більше однієї штуки;

18) одна інвалідна коляска на кожного інваліда, який перетинає митний кордон України, а

у разі відсутності такої особи - у кількості не більше однієї штуки;

http://yurist-online.org/

19) лікарські засоби, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України в

порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України;

20) годинники у кількості не більше двох штук;

21) 0,5 літра туалетної води та/або 100 грамів парфумів;

22) спортивне спорядження - велосипед, вудка рибальська, комплект альпіністського

спорядження, комплект спорядження для підводного плавання, комплект лиж, комплект

тенісних ракеток, дошка для серфінгу, віндсерфінгу, комплект спорядження для гольфу,

інше аналогічне спорядження, призначене для використання однією особою;

23) спеціальне дитяче харчування для дітей, хворих на фенілкетонурію або інше

захворювання, що потребує спеціального харчування, яке не виробляється (не

реалізується) в Україні, що переміщується (пересилається) через митний кордон України в

порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України;

24) інші товари, призначені для забезпечення повсякденних потреб громадянина, перелік і

гранична кількість яких визначаються законами України.

Глава 54. Пропуск та оподаткування товарів, що вивозяться

(пересилаються) громадянами за межі митної території України

Стаття 371. Умови вивезення (пересилання) громадянами товарів за межі

митної території України

1. Товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро (крім

зазначених у частині другій цієї статті), не підлягають письмовому декларуванню при

вивезенні (пересиланні) їх громадянами за межі митної території України.

2. Товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які

законом встановлено вивізне мито та/або якщо відповідно до закону державними органами

видаються документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного

оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон

України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому

для громадян, із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з

поданням відповідних документів, виданих державними органами.

3. Товари, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро (крім

зазначених у частині четвертій цієї статті), при вивезенні (пересиланні) їх громадянами за

межі митної території України підлягають письмовому декларуванню з поданням митної

декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, та зі сплатою вивізного

мита у випадках, встановлених законами України.

4. Товари, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, при

вивезенні (пересиланні) громадянами за межі митної території України підлягають

письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, та звільняються від

подання документів, що видаються державними органами для здійснення митного

контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються громадянами через митний

кордон України, за умови, що ці товари:

1) вивозяться у зв'язку з виїздом за межі України на постійне місце проживання;

http://yurist-online.org/

2) входять до складу спадщини, оформленої в Україні на користь громадянина-

нерезидента, за умови підтвердження складу спадщини органами, що вчиняють

нотаріальні дії;

3) тимчасово вивозяться громадянами-резидентами за межі митної території України під

письмове зобов'язання про їх зворотне ввезення;

4) були тимчасово ввезені на митну територію України під зобов'язання про їх зворотне

вивезення, що підтверджується відповідними документами;

5) були одержані громадянами-нерезидентами у вигляді призів і нагород за участь у

змаганнях, конкурсах, фестивалях тощо, які проводяться на території України, що

підтверджується відповідними документами.

5. Товари, придбані громадянами-нерезидентами на території України, загальна фактурна

вартість яких не перевищує суми іноземної валюти, ввезеної цими громадянами в Україну,

та товари, що вивозяться громадянами-нерезидентами у зв'язку з остаточним виїздом за

межі України, на суму доходу, одержаного за час роботи чи навчання в Україні, що

підтверджується відповідними документами, підлягають письмовому декларуванню в

порядку, встановленому для громадян, зі сплатою у випадках, встановлених законами

України, вивізного мита, та поданням документів, необхідних для здійснення митного

контролю та митного оформлення, які при переміщенні (пересиланні) громадянами таких

товарів через митний кордон України видаються відповідними державними органами.

Стаття 372. Особливості тимчасового вивезення (пересилання)

громадянами-резидентами товарів за межі митної території України

1. Тимчасове вивезення (пересилання) громадянами-резидентами товарів за межі митної

території України здійснюється з наданням органу доходів і зборів зобов'язання про

зворотне ввезення.

2. Дія частини першої цієї статті не поширюється на тимчасове вивезення (пересилання)

за межі митної території України товарів, сумарна фактурна вартість яких не перевищує

еквівалент 10000 євро, особистих речей і транспортних засобів особистого користування,

на яких громадяни перетинають митний кордон.

3. У разі відсутності книжки (карнету) А.Т.А., що використовується відповідно до

Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік), тимчасове вивезення громадянами-

резидентами товарів (крім транспортних засобів особистого користування) за межі митної

території України здійснюється на умовах, установлених частинами першою та другою

цієї статті.

4. Зобов'язання щодо зворотного ввезення товарів, які тимчасово вивозяться

(пересилаються) за межі митної території України і сумарна фактурна вартість яких не

перевищує еквівалент 10000 євро, може надаватися за бажанням громадянина.

5. У разі надання громадянином зобов'язання про зворотне ввезення товарів орган доходів

і зборів вживає заходів для забезпечення ідентифікації цих товарів з метою їх зворотного

ввезення без письмового декларування та без оподаткування митними платежами.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 373. Обмеження щодо вивезення (пересилання) громадянами за

межі митної території України окремих товарів

1. Не допускається вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території

України товарів, незалежно від їх загальної фактурної вартості, згідно з переліком,

визначеним Кабінетом Міністрів України.

2. Порядок вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території України

дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам'ятних та ювілейних монет

України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також

культурних цінностей з метою їх відчуження визначається Кабінетом Міністрів України.

3. Порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України банківських

металів, пам'ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів визначається

Національним банком України.

4. Не допускається вивезення за межі митної території України алкогольних напоїв та

тютюнових виробів громадянами, які не досягли 18-річного віку.

(Із доповненнями, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI)

Глава 55. Пропуск та оподаткування товарів, які ввозяться

(пересилаються) громадянами на митну територію України

Стаття 374. Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну

територію України

1. Товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує

еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній

поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний

кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних),

сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не

перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі

та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення,

пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому

декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу

встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і

випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об'єктами оподаткування

митними платежами.

2. Норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари

на митну територію України, в'їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї

доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони

державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через

державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю

інформують посадових осіб органів доходів і зборів про громадян, які в'їжджають в

Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не

перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну

територію України особою, яка в'їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї

доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для

http://yurist-online.org/

громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення

митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним

митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою

Податковим кодексом України.

3. У разі якщо товари, зазначені у частині першій цієї статті, підлягають державній

реєстрації на території України, такі товари підлягають письмовому декларуванню в

порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними

органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів при

переміщенні (пересиланні) їх через митний кордон України громадянами, та звільняються

від оподаткування митними платежами.

4. Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у

супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких

перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна

вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню

в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються

державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких

товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану

вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що

перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через

пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення)

та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує

50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою

оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує

еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти

пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та

еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50

кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

5. Культурні цінності за кодами 9701 10 00 00, 9701 90 00 00, 9702 00 00 00, 9703 00 00 00,

9704 00 00 00, 9705 00 00 00, 9706 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, виготовлені 50 і більше

років тому, незалежно від їх вартості та способу переміщення через митний кордон

України, підлягають письмовому декларуванню.

6. Товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент

150 євро, що переміщуються (пересилаються) на митну територію України на адресу

одного одержувача в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових

відправленнях, на адресу одного одержувача в одному вантажі експрес-перевізника від

одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, а також товари (крім

підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 150 євро, що

переміщуються у несупроводжуваному багажі, підлягають усному декларуванню на

підставі товаросупровідних документів та не є об'єктами оподаткування митними

платежами.

7. Товари (крім підакцизних), що переміщуються (пересилаються) у міжнародних

поштових, міжнародних експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, сумарна

фактурна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, але не перевищує еквівалент 10000

євро, або переміщуються (пересилаються) без дотримання умов, передбачених частиною

п'ятою цієї статті, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для

громадян, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків та податком на

додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України. Базою

http://yurist-online.org/

оподаткування для таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує

еквівалент 150 євро.

8. Товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000

євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних

поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі,

супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних),

незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у

вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням

митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також

дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у

випадках, установлених законодавством України для суб'єктів зовнішньоекономічної

діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу

України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом

України.

9. Поміщення товарів, ввезених на митну територію України громадянами, у митні режими

відмови на користь держави чи знищення або руйнування здійснюється в порядку,

встановленому цим Кодексом.

10. При ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від

оподаткування митними платежами:

1) особисті речі, визначені статтею 370 цього Кодексу;

2) культурні цінності за кодами 9701 10 00 00, 9701 90 00 00, 9702 00 00 00, 9703 00 00 00,

9704 00 00 00, 9705 00 00 00, 9706 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, виготовлені 50 і більше

років тому;

3) товари, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та

початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв'язку з

переселенням на постійне місце проживання в Україну протягом шести місяців з дня

видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні,

за умови документального підтвердження того, що до дня видачі цього документа

громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років:

а) товари, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та

початкового облаштування (крім товарів, що класифікуються за товарною позицією 8802

або одним із кодів 8903 91 99 00, 8903 92 99 00, 8903 99 99 00 згідно з УКТ ЗЕД);

б) транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних

позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД (у

кількості однієї одиниці на кожного громадянина, який досяг 18-річного віку), за умови

документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право

на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого

транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на

постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного

місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний

транспортний засіб підлягає реєстрації в цій країні;

в) товари, що класифікуються в товарній позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості однієї

одиниці на кожного повнолітнього громадянина) за умови одночасного ввезення з

http://yurist-online.org/

транспортними засобами особистого користування, що класифікуються в одній із

товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ

ЗЕД.

У разі пропуску внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили, хвороби або з інших

поважних причин, що підтверджується відповідними документами, встановленого цим

пунктом строку ввезення (пересилання) товарів на митну територію України із

звільненням від оподаткування митними платежами цей строк може бути продовжений

відповідним органом доходів і зборів, але не більш як до двох років з дня видачі

документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні;

4) товари, що належать громадянам і переміщуються транзитом через митну територію

України;

5) товари, що входять до складу спадщини за законом, відкритої за межами України на

користь резидента (у тому числі в кількості однієї одиниці за кожною товарною позицією

8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД), у разі

підтвердження її складу органами, що вчиняють нотаріальні дії у країні її відкриття.

Зазначене підтвердження підлягає засвідченню або легалізації у відповідній закордонній

консульській установі України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами,

згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України;

6) товари, одержані громадянами-резидентами у вигляді нагород і призів на міжнародних

змаганнях, конкурсах за межами митної території України (у тому числі не більше одного

товару за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711

згідно з УКТ ЗЕД), за умови документального підтвердження факту нагородження

нотаріальними органами відповідної країни. Зазначене підтвердження підлягає

засвідченню або легалізації у відповідній закордонній консульській установі України,

якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано

Верховною Радою України;

7) товари (включаючи транспортні засоби особистого користування), що були попередньо

вивезені громадянами-резидентами за межі митної території України і зворотно ввозяться

на митну територію України, за наявності відповідного підтвердження факту попереднього

вивезення таких товарів;

8) транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну

територію України громадянами-нерезидентами, а також пальне, що міститься у

звичайних баках таких транспортних засобів, встановлених заводом-виробником;

9) товари (крім транспортних засобів), які мають ознаки таких, що були у користуванні та

призначені для власного облаштування житла і забезпечення життєдіяльності громадян,

які перебували за кордоном у відрядженнях (на навчанні), за умови, що такі товари

ввозяться (пересилаються) протягом шести місяців з дня повернення таких громадян в

Україну після закінчення строку відрядження (навчання);

10) товари (крім транспортних засобів), які мають ознаки таких, що були у користуванні та

призначені для власного облаштування житла і забезпечення життєдіяльності іноземних

громадян, які за офіційним запрошенням прибувають у довготермінове відрядження в

Україну, за умови, що такі товари ввозяться (пересилаються) безпосередньо таким

громадянином в Україну на адресу свого тимчасового перебування протягом перших

http://yurist-online.org/

шести місяців його перебування в довготерміновому відрядженні в Україні під

зобов'язання про їх зворотне вивезення.

11) виключено.

11. Товари за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711,

8716 згідно з УКТ ЗЕД, що ввозяться на митну територію України громадянами у зв'язку з

переселенням на постійне місце проживання в Україну із звільненням від оподаткування

митними платежами відповідно до цього Кодексу, підлягають постановці на тимчасовий

облік в державних реєстраційних органах на строк до двох років з оформленням

документів на право тимчасового користування такими товарами та можуть бути

відчужені або передані у володіння, користування чи розпорядження іншим особам (крім

членів сімей таких громадян) упродовж двох років з дня ввезення на митну територію

України лише після сплати особами, які ввезли їх в Україну, всіх митних платежів за

ставками, чинними на день подання митної декларації.

12. Документи на право постійного користування (з правом відчуження) товарами,

зазначеними у частині одинадцятій цієї статті, можуть бути видані громадянам -

власникам цих товарів після постійного проживання їх на території України протягом двох

років з дня митного оформлення таких товарів.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII)

Стаття 375. Ввезення громадянами на митну територію України домашніх

тварин

1. Домашні тварини, що ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають

письмовому декларуванню та застосуванню до них заходів контролю, визначених законом.

Стаття 376. Ввезення на митну територію України громадянами

алкогольних напоїв та тютюнових виробів

1. Ввезення на митну територію України алкогольних напоїв та тютюнових виробів

громадянами, які не досягли 18-річного віку, не допускається.

2. Громадяни, які досягли 18-річного віку, можуть ввозити алкогольні напої та тютюнові

вироби на митну територію України в ручній поклажі або супроводжуваному багажі без

сплати митних платежів та без письмового декларування у таких кількостях із розрахунку

на одну особу:

1) 200 сигарет або 50 сигар чи 250 грамів тютюну, або ці вироби в наборі загальною вагою,

що не перевищує 250 грамів;

2) 5 літрів пива, 2 літри вина, 1 літр міцних (із вмістом спирту більш як 22 %) алкогольних

напоїв.

3. Алкогольні напої та тютюнові вироби незалежно від їх кількості не звільняються від

оподаткування митними платежами, якщо особа, яка ввозить їх на митну територію

України, була відсутня в Україні менш ніж 24 години.

http://yurist-online.org/

Стаття 377. Особливості митного оформлення окремих товарів, що

ввозяться громадянами на митну територію України для вільного

обігу

1. Товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які

підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України

або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному

багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості,

підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками

Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками,

встановленими Податковим кодексом України.

2. Товари, зазначені у частині першій цієї статті, що ввозяться громадянами на митну

територію України для вільного обігу, підлягають обов'язковій сертифікації у випадках,

встановлених законодавством для підприємств. Документи, що засвідчують відповідність

таких товарів вимогам технічних регламентів та національних стандартів, подаються

органам доходів і зборів під час митного оформлення цих товарів з метою вільного обігу

та уповноваженим органам під час їх державної реєстрації в Україні.

3. Ввезені громадянами на митну територію України для вільного обігу товари, зазначені у

частині першій цієї статті, що підлягають державній реєстрації уповноваженими органами

України, забороняється відчужувати або передавати у володіння, користування чи

розпорядження іншим особам до здійснення державної реєстрації цих товарів.

4. З метою запобігання незаконному обігу транспортних засобів на території України між

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, та державними органами з безпеки дорожнього руху

здійснюється автоматизований обмін інформацією про транспортні засоби, що

перетинають державний кордон України, стосовно митного оформлення та державної

реєстрації таких транспортних засобів.

5. Кузови (включаючи кабіни) для моторних транспортних засобів товарних позицій 8701 -

8705, що класифікуються в товарній позиції 8707, шасі з установленими двигунами для

товарів товарних позицій 8701 - 8705, що класифікуються в товарній позиції 8706 згідно з

УКТ ЗЕД, підлягають митному оформленню як зібрані транспортні зароби. Оподаткування

їх здійснюється за повними ставками ввізного мита відповідно до Митного тарифу

України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими

Податковим кодексом України.

6. Товари, зазначені у частинах першій та п'ятій цієї статті, що були зареєстровані у

відповідних реєстраційних органах іноземних держав і ввозяться в Україну для вільного

обігу, повинні бути зняті з обліку в цих органах.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 378. Обмеження щодо ввезення громадянами товарів на митну

територію України

http://yurist-online.org/

1. Пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ

ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється.

2. Обмеження, встановлене частиною першою цієї статті, не поширюється на:

1) алкогольні та тютюнові вироби, що ввозяться громадянами в кількостях та у способи,

зазначені у частині другій статті 376 цього Кодексу;

2) харчові продукти вагою до 10 кг в упаковці виробника, що надходять на адресу

громадян у міжнародних поштових або експрес-відправленнях;

3) харчові продукти для власного споживання на суму, яка не перевищує еквівалент 200

євро, що ввозяться в порядку та обсягах, визначених Кабінетом Міністрів України;

4) домашніх тварин.

3. Не підлягають переміщенню на митну територію України в несупроводжуваному багажі

продукти харчування без упаковки виробника.

Стаття 379. Умови тимчасового ввезення та ввезення з метою транзиту

товарів на митну територію України громадянами

1. Громадяни мають право ввозити тимчасово або з метою транзиту товари, сумарна

фактурна вартість та загальна вага яких не перевищують критерії, встановлені частиною

першою статті 374 цього Кодексу, за умови усного або, за бажанням власника цих товарів

чи на вимогу посадової особи органу доходів і зборів, письмового декларування в порядку,

передбаченому для громадян.

2. Пропуск через митний кордон України товарів (крім транспортних засобів особистого

користування), сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують

критерії, встановлені частиною першою статті 374 цього Кодексу, що ввозяться

громадянами на митну територію України тимчасово або з метою транзиту, здійснюється в

порядку, передбаченому для підприємств, під письмове зобов'язання про їх зворотне

вивезення (транзит).

3. Частину третю виключено.

4. Пропуск через митний кордон України товарів (крім транспортних засобів особистого

користування), що ввозяться на митну територію тимчасово, мають ознаки таких, що були

у користуванні, та призначені для власного облаштування і забезпечення життєдіяльності

громадян-нерезидентів, які за офіційним запрошенням прибувають у довготермінове

відрядження в Україну, здійснюється під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення

та без застосування заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

5. Дозволяється тимчасове ввезення на митну територію України домашніх тварин в

кількості не більше 3 ссавців, 6 птахів, 20 акваріумних риб без застосування до них заходів

гарантування, передбачених цим Кодексом, та з поданням органам доходів і зборів

документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та

митного оформлення товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон

України.

http://yurist-online.org/

6. Строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім

випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті

108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього

Кодексу.

7. У разі вивезення товарів за межі митної території України в установлені строки грошова

застава, зазначена у частині другій цієї статті, повертається громадянам. Порядок внесення

та повернення грошової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади,

що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

8. У разі порушення встановлених строків зворотного вивезення за межі митної території

України або транзиту товарів, за винятком випадків, якщо таке порушення сталося

внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними

документами, внесена грошова застава використовується в порядку, визначеному статтею

313 цього Кодексу.

9. У разі втрати чи повного зіпсування товарів, ввезених на митну територію України

тимчасово або з метою транзиту, внаслідок аварії чи дії обставин непереборної сили та

відповідного документального підтвердження такої втрати чи повного зіпсування митний

режим тимчасового ввезення (транзиту) щодо таких товарів припиняється, а внесена

грошова застава повертається власнику зазначених товарів, його спадкоємцю або

уповноваженій ними особі.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 380. Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних

засобів особистого користування на митну територію України

1. Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України

транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей

строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин

непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за

умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення

на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених

органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

2. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну

територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню

та звільняються від подання документів, що видаються державними органами,

уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу.

Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без

застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених

транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом

оподаткування митними платежами.

3. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого

користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною

масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716

http://yurist-online.org/

згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх

зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому

законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно

до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших

транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під

письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в

порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них

заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Строки, передбачені абзацами першим та другим цієї частини, можуть бути продовжені

органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих

обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального

підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в

консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну

територію України під письмове зобов'язання про зворотне вивезення за умови

письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для

громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за

товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп

до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови

ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом

одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати

митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких

транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на

митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що

підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію

на території відповідної країни.

4. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть

використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли

зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією

8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а

також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний

дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного

засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької

діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або

розпорядження іншим особам.

5. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені

за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до

вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення

або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України

за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті

таких транспортних засобів.

http://yurist-online.org/

6. У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів

особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг

строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів

власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування.

Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь

держави чи знищення або руйнування.

7. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування,

тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом

Міністрів України.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 19.09.2013 р. N 588-VII)

Стаття 381. Особливості ввезення громадянами транспортних засобів

особистого користування з метою транзиту через митну територію

України

1. Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою

транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку,

передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив

пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в

розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів

на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на

транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах

іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

2. У разі порушення зобов'язання про транзит через митну територію України

транспортних засобів особистого користування, за винятком випадків, коли таке

порушення сталося внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, що

підтверджується відповідними документами, внесена грошова застава використовується в

порядку, визначеному статтею 313 цього Кодексу.

3. У разі знищення чи повного зіпсування транспортних засобів особистого користування,

ввезених на митну територію України з метою транзиту, внаслідок аварії або дії обставин

непереборної сили перебіг строку їх транзиту зупиняється, а внесена грошова застава

повертається особі, яка внесла заставу, її спадкоємцю або уповноваженій ними особі, за

умови надання такою особою органам доходів і зборів достатніх доказів знищення чи

повного зіпсування транспортного засобу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ XIII

ОСОБЛИВОСТІ ПРОПУСКУ ТА ОПОДАТКУВАННЯ ТОВАРІВ, ЩО

ПЕРЕМІЩУЮТЬСЯ ЧЕРЕЗ МИТНИЙ КОРДОН УКРАЇНИ

ПРЕДСТАВНИЦТВАМИ ІНОЗЕМНИХ ДЕРЖАВ,

МІЖНАРОДНИМИ ОРГАНІЗАЦІЯМИ ТА ОФІЦІЙНИМИ

ОСОБАМИ, А ТАКОЖ ДИПЛОМАТИЧНИМИ

http://yurist-online.org/

ПРЕДСТАВНИЦТВАМИ УКРАЇНИ, ЩО ЗНАХОДЯТЬСЯ ЗА

КОРДОНОМ

Глава 56. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на

митну територію України представництвами іноземних держав,

міжнародними організаціями та офіційними особами, а також

дипломатичними представництвами України, що знаходяться за

кордоном

Стаття 382. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться

на митну територію України дипломатичними представництвами

іноземних держав в Україні

1. Дипломатичні представництва іноземних держав в Україні за умови дотримання

встановленого цим Кодексом порядку переміщення товарів через митний кордон України

(у тому числі вимог, передбачених статтею 319 цього Кодексу) можуть ввозити на митну

територію України та вивозити з її митної території товари, призначені для офіційного

(службового) користування цих представництв із звільненням від митного огляду та

сплати митних платежів.

2. Моторні транспортні засоби, призначені для офіційного (службового) користування

дипломатичних представництв іноземних держав в Україні, можуть ввозитися цими

представництвами на умовах, зазначених у частині першій цієї статті, в кількості,

необхідній для забезпечення їх функціонування, але не більше від кількості членів

дипломатичного персоналу представництва, а також двох додаткових транспортних

засобів.

Стаття 383. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться

на митну територію України главою дипломатичного представництва

іноземної держави, членами дипломатичного персоналу

представництва та членами їх сімей

1. Глава дипломатичного представництва іноземної держави та члени дипломатичного

персоналу представництва, а також члени їхніх сімей, які проживають разом з ними, за

умови, що вони не є громадянами України та не проживають в Україні постійно, можуть

ввозити в Україну товари, призначені для особистого користування, включаючи предмети

початкового облаштування, та вивозити з України товари, призначені для особистого

користування, включаючи придбані на митній території України, з дотриманням

встановленого цим Кодексом порядку їх переміщення через митний кордон України (у

тому числі вимог, передбачених статтею 319 цього Кодексу) та зі звільненням від сплати

митних платежів.

2. Особистий багаж глави дипломатичного представництва іноземної держави, членів

дипломатичного персоналу представництва, а також членів їхніх сімей, які проживають

разом з ними, звільняється від митного огляду, якщо немає достатніх підстав вважати, що

він містить товари, не призначені для особистого користування, або товари, ввезення

(вивезення) яких заборонене законом або регулюється карантинними та іншими

спеціальними правилами. Такий огляд повинен здійснюватися тільки в присутності

зазначених у цій статті осіб або їх уповноважених представників та за письмовим

http://yurist-online.org/

розпорядженням керівника відповідного органу доходів і зборів чи особи, яка виконує

його обов'язки.

3. Особи, зазначені в частині першій цієї статті, можуть ввозити в Україну моторні

транспортні засоби, призначені для особистого користування, з дотриманням

встановленого цим Кодексом порядку їх переміщення через митний кордон України та зі

звільненням від сплати митних платежів у кількості, що не перевищує:

1) двох одиниць для глави представництва;

2) однієї одиниці для кожного члена дипломатичного персоналу представництва;

3) однієї одиниці для кожного повнолітнього члена сім'ї глави представництва та членів

дипломатичного персоналу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 384. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться

на митну територію України членами адміністративно-технічного

персоналу дипломатичного представництва іноземної держави та

членами їх сімей

1. Члени адміністративно-технічного персоналу дипломатичного представництва

іноземної держави та члени їхніх сімей, які проживають разом з ними, якщо вони не є

громадянами України та не проживають в Україні постійно, можуть ввозити в Україну

товари, призначені для початкового облаштування, з дотриманням встановленого цим

Кодексом порядку їх переміщення через митний кордон України (у тому числі вимог,

передбачених статтею 319 цього Кодексу) та із звільненням від сплати митних платежів.

Перелік товарів, які можуть бути віднесені до таких, що призначені для початкового

облаштування, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

2. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, можуть ввозити в Україну в

установленому цим Кодексом порядку моторні транспортні засоби, призначені для

особистого користування, із звільненням від сплати митних платежів у кількості не більше

одного моторного транспортного засобу на сім'ю.

Стаття 385. Поширення митних пільг, що надаються згідно з цим Кодексом

членам дипломатичного персоналу представництва іноземної

держави, на членів адміністративно-технічного персоналу цього

представництва та на членів їхніх сімей

1. З урахуванням принципу взаємності стосовно кожної окремої держави митні пільги, що

надаються згідно з цим Кодексом членам дипломатичного персоналу представництва

іноземної держави, можуть поширюватися на членів адміністративно-технічного

персоналу цього представництва, а також на членів їхніх сімей, які не є громадянами

України та не проживають в Україні постійно.

Стаття 386. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться

на митну територію України консульськими установами іноземних

держав та членами їх персоналу

http://yurist-online.org/

1. Консульським установам іноземних держав, консульським посадовим особам,

включаючи главу консульської установи та консульських службовців, а також членів їхніх

сімей, надаються митні пільги, передбачені цим Кодексом для дипломатичних

представництв іноземних держав або відповідного персоналу дипломатичного

представництва.

2. З урахуванням принципу взаємності стосовно кожної окремої держави на працівників

обслуговуючого персоналу консульської установи, а також на членів їхніх сімей, якщо

вони не є громадянами України та не проживають в Україні постійно, можуть

поширюватися митні пільги, що надаються згідно з цим Кодексом відповідному персоналу

дипломатичного представництва іноземної держави.

Стаття 387. Переміщення дипломатичної пошти та консульської валізи

іноземних держав через митний кордон України

1. Дипломатична пошта та консульська валіза іноземних держав, що переміщуються через

митний кордон України, не підлягають ні розпечатуванню, ні затриманню. За наявності

достатніх підстав вважати, що консульська валіза містить товари, не зазначені в частині

третій цієї статті, орган доходів і зборів може зажадати розпечатання валізи

уповноваженими особами цієї іноземної держави у присутності посадових осіб органу

доходів і зборів. У разі відмови від розпечатання така валіза повертається до місця

відправлення.

2. Усі місця, що становлять дипломатичну пошту та консульську валізу, повинні мати

видимі зовнішні ознаки, що свідчать про їх характер.

3. Дипломатична пошта може містити виключно дипломатичні документи та товари,

призначені для офіційного користування, а консульська валіза - тільки офіційну

кореспонденцію та документи або товари, призначені виключно для офіційного

користування.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 388. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться

на митну територію України іноземними дипломатичними і

консульськими кур'єрами

1. Іноземні дипломатичні та консульські кур'єри можуть ввозити в Україну та вивозити з

України товари, призначені для їх особистого користування, із звільненням на основі

взаємності від митного огляду та сплати митних платежів.

Стаття 389. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться

на митну територію України представниками та членами делегацій

іноземних держав

1. Представникам іноземних держав, членам парламентських та урядових делегацій, а

також на основі взаємності членам делегацій іноземних держав, які приїздять в Україну

для участі в міжнародних переговорах, міжнародних конференціях та нарадах або з

іншими офіційними дорученнями, надаються митні пільги, передбачені цим Кодексом для

http://yurist-online.org/

дипломатичного персоналу представництв іноземних держав. Такі пільги надаються також

членам сімей цих осіб, які їх супроводжують.

2. Дипломатичному персоналу, консульським посадовим особам представництв іноземних

держав, членам їхніх сімей, а також особам, зазначеним у частині першій цієї статті, які

прямують з тією ж метою транзитом через територію України, надаються митні пільги,

передбачені цим Кодексом для дипломатичного персоналу представництв іноземних

держав.

Стаття 390. Застосування умов взаємності

1. У разі надання закордонному дипломатичному представництву України або його

персоналу іноземною державою менш сприятливого режиму, ніж передбачено цим

розділом, до дипломатичного представництва такої іноземної держави в Україні та його

персоналу застосовуватиметься аналогічний режим на умовах взаємності.

2. Інформація про надання митних пільг дипломатичним установам України за кордоном

та їх персоналу для визначення умов взаємності відповідно до цього розділу стосовно

кожної окремої іноземної держави надається Міністерством закордонних справ України

центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 391. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться

на митну територію України міжнародними організаціями,

представництвами іноземних держав при них, а також їх персоналом

1. Митні пільги для міжнародних організацій та представництв іноземних держав при них,

а також для персоналу цих організацій і представництв та членів сімей персоналу

визначаються міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону.

Стаття 392. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться

на митну територію України посадовими особами представництв

іноземних держав та міжнародних організацій в Україні

1. Кожна посадова особа, яка має пільги згідно із статтями 383 - 386, 388, 389, 391 цього

Кодексу, користується ними у разі прямування в Україну для зайняття відповідної посади з

моменту перетину митного кордону України, а у разі знаходження на території України - з

того часу, коли ця посадова особа офіційно приступила до виконання своїх обов'язків.

2. Члени сімей посадових осіб, зазначених у частині першій цієї статті, якщо вони не є

громадянами України та не проживають в Україні постійно, мають ті самі пільги, що і ці

посадові особи.

Стаття 393. Припинення надання митних пільг посадовим особам

представництв іноземних держав та міжнародних організацій в

Україні

http://yurist-online.org/

1. Після залишення посадовими особами представництв іноземних держав та

міжнародних організацій митної території України надання їм митних пільг, передбачених

статтею 383, частиною другою статті 384, статтями 385, 386, 388, 389, 391 цього Кодексу,

припиняється.

Стаття 394. Декларування товарів представництв іноземних держав та

міжнародних організацій в Україні

1. Товари (крім моторних транспортних засобів), призначені для офіційного (службового)

користування представництв іноземних держав та міжнародних організацій в Україні,

підлягають декларуванню органам доходів і зборів та пропускаються в Україну в режимі

імпорту (випуску для вільного обігу).

2. Моторні транспортні засоби, призначені для офіційного (службового) користування

представництвами іноземних держав та міжнародних організацій в Україні, підлягають

декларуванню органам доходів і зборів за місцем акредитації цих представництв та

пропускаються в Україну в режимі тимчасового ввезення на строк, визначений

зазначеними представництвами, але не більший, ніж строк їх акредитації. При здійсненні

митного оформлення таких транспортних засобів застосовуються засоби забезпечення їх

ідентифікації.

3. Моторні транспортні засоби, зазначені у частині другій цієї статті, можуть бути

відчужені на митній території України після зміни митного режиму, в якому вони

перебувають, з тимчасового ввезення на імпорт. Це правило не поширюється на випадки

відчуження зазначених транспортних засобів відповідно до статті 109 цього Кодексу

іншим особам, які мають митні пільги, передбачені статтею 383, частиною другою статті

384, статтями 385, 386, 388, 389, 391 цього Кодексу.

4. Одночасно в користуванні представництва можуть перебувати моторні транспортні

засоби, ввезені в режимі тимчасового ввезення із звільненням від сплати митних платежів,

у кількості, зазначеній у частині другій статті 382 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 395. Декларування товарів, що належать членам персоналу

представництв іноземних держав та міжнародних організацій в

Україні

1. Товари (крім моторних транспортних засобів), призначені для особистого користування

членів персоналу представництв іноземних держав та міжнародних організацій в Україні,

декларуються органам доходів і зборів за місцем акредитації чи перебування цих осіб у

порядку, встановленому цим Кодексом для громадян, та пропускаються в Україну в режимі

імпорту (випуску для вільного обігу).

2. Моторні транспортні засоби, призначені для особистого користування членів персоналу

представництв іноземних держав та міжнародних організацій в Україні, підлягають

декларуванню органам доходів і зборів за місцем перебування цих осіб у порядку,

встановленому цим Кодексом для громадян, і пропускаються в Україну в режимі

тимчасового ввезення на визначений цими особами строк, але не більше, ніж на строк їх

акредитації. При здійсненні митного оформлення таких транспортних засобів

застосовуються засоби забезпечення їх ідентифікації.

http://yurist-online.org/

3. Моторні транспортні засоби, зазначені у частині другій цієї статті, можуть бути

відчужені на митній території України після зміни митного режиму, в якому вони

перебувають, з тимчасового ввезення на імпорт. Це правило не поширюється на випадки

відчуження зазначених транспортних засобів відповідно до статті 109 цього Кодексу

іншим особам, які мають митні пільги, передбачені статтею 383, частиною другою статті

384, статтями 385, 386, 388, 389, 391 цього Кодексу.

4. Особи, зазначені у цій статті, можуть одночасно мати на території України моторні

транспортні засоби, ввезені в режимі тимчасового ввезення із звільненням від сплати

митних платежів, у кількості, що не перевищує двох одиниць для глави представництва та

одної одиниці для кожного члена персоналу представництва.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 396. Порядок переміщення через митний кордон України товарів

закордонних дипломатичних установ України та товарів,

призначених для особистого користування працівників

дипломатичної служби України, які направляються у довготермінові

відрядження або для проходження дипломатичної служби за кордон

1. Закордонні дипломатичні установи України, за умови дотримання ними встановленого

порядку переміщення товарів через митний кордон України, можуть вивозити з України

товари, призначені для службового користування та матеріально-технічного забезпечення

функціонування установи, у тому числі представницьку продукцію, із звільненням від

сплати митних платежів.

2. Працівники дипломатичної служби України, які направляються у довготермінові

відрядження або для проходження дипломатичної служби за кордон, можуть вивозити з

України товари, призначені для особистого користування, включаючи предмети

початкового облаштування, з дотриманням встановленого цим Кодексом порядку їх

переміщення через митний кордон України та зі звільненням від сплати митних платежів.

3. Товари, призначені для офіційного (службового) користування закордонних

дипломатичних установ України, та товари, призначені для особистого користування

працівників дипломатичної служби України, які направляються у довготермінові

відрядження або для проходження дипломатичної служби за кордон, включаючи предмети

початкового облаштування, підлягають декларуванню та пропускаються за межі України

відповідно на весь строк акредитації зазначених установ та перебування зазначених

працівників за кордоном.

Розділ XIV

СПРИЯННЯ ЗАХИСТУ ПРАВ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ

ПІД ЧАС ПЕРЕМІЩЕННЯ ТОВАРІВ ЧЕРЕЗ МИТНИЙ КОРДОН

УКРАЇНИ

Глава 57. Заходи органів доходів і зборів щодо сприяння захисту прав

інтелектуальної власності під час переміщення товарів через митний

кордон України

http://yurist-online.org/

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 397. Порядок митного контролю і митного оформлення товарів, що

містять об'єкти права інтелектуальної власності

1. Органи доходів і зборів сприяють захисту прав інтелектуальної власності під час

переміщення товарів через митний кордон України відповідно до цього Кодексу та інших

законів України.

2. Митний контроль і митне оформлення товарів, що містять об'єкти права інтелектуальної

власності, які охороняються відповідно до закону, та ввозяться на митну територію

України або вивозяться з митної території України, здійснюються в загальному порядку з

урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

3. Заходи, пов'язані з призупиненням митного оформлення відповідно до положень цього

розділу, застосовуються органами доходів і зборів щодо товарів, які ввозяться на митну

територію України для вільного обігу або вивозяться для вільного обігу за межі митної

території України, за винятком:

1) особистих речей громадян;

2) товарів, які містять об'єкти права інтелектуальної власності, що охороняються

відповідно до закону, та які переміщуються через митний кордон України для власного

використання громадянами і не призначені для виробничої чи іншої підприємницької

діяльності, сумарна вартість та/або вага яких не перевищує обмежень, встановлених

частиною першою статті 374 цього Кодексу;

3) припасів.

4. Вивезення з митної території у незмінному вигляді товарів, митне оформлення яких

призупинено за підозрою у порушенні прав інтелектуальної власності, забороняється до

завершення процедури такого призупинення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 398. Митний реєстр об'єктів права інтелектуальної власності

1. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, веде митний реєстр об'єктів права інтелектуальної власності,

які охороняються відповідно до закону, на підставі заяв правовласників.

2. Правовласник, який має підстави вважати, що під час переміщення товарів через

митний кордон України порушуються чи можуть бути порушені його права на об'єкт права

інтелектуальної власності, має право подати до центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, заяву про

сприяння захисту належних йому майнових прав на об'єкт інтелектуальної власності

шляхом внесення відповідних відомостей до митного реєстру об'єктів права

інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону.

http://yurist-online.org/

3. Порядок реєстрації у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності, які

охороняються відповідно до закону, включаючи форму заяви, перелік інформації та

документів, які додаються до заяви, порядок подання і розгляду заяви та ведення реєстру

визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

4. Для сприяння захисту прав інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до

закону, під час митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон

України, інформація про об'єкти права інтелектуальної власності, зареєстровані в митному

реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону,

надсилається всім органам доходів і зборів України.

5. Після реєстрації об'єкта права інтелектуальної власності в митному реєстрі об'єктів

права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, органи доходів і

зборів на підставі даних такого реєстру вживають заходів щодо запобігання переміщенню

через митний кордон України контрафактних товарів.

6. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, забезпечує оприлюднення переліку об'єктів права

інтелектуальної власності, включених до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної

власності, які охороняються відповідно до закону, на своєму офіційному сайті.

7. Правовласник зобов'язаний повідомити центральний орган виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про припинення

чинності чи визнання недійсним права інтелектуальної власності, а також про часткову

або повну передачу прав на об'єкт права інтелектуальної власності, відомості щодо якого

внесені до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються

відповідно до закону.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 399. Призупинення митного оформлення товарів на підставі даних

митного реєстру

1. У разі якщо орган доходів і зборів на підставі даних митного реєстру об'єктів права

інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, виявляє ознаки

порушення прав інтелектуальної власності щодо товарів, пред'явлених до митного

контролю та митного оформлення, їх митне оформлення призупиняється, а товари

підлягають розміщенню на складі цього органу.

2. Рішення про призупинення митного оформлення товарів на строк до 10 робочих днів і в

разі необхідності продовження цього строку не більш як на 10 робочих днів приймає

керівник органу доходів і зборів або особа, яка виконує його обов'язки.

3. У день прийняття рішення про призупинення митного оформлення товарів орган

доходів і зборів засобами факсимільного та/або електронного зв'язку повідомляє

правовласника про факт пред'явлення цих товарів до митного оформлення, а декларанта -

про причини призупинення їх митного оформлення, а також повідомляє декларантові

найменування та адресу правовласника. У повідомленні правовласнику зазначаються:

митне оформлення яких саме товарів призупинено, їх кількість, причини та строк

http://yurist-online.org/

призупинення, найменування та адреса власника товарів, а також інша необхідна

інформація.

4. У разі призупинення митного оформлення швидкопсувних товарів строк призупинення

становить три робочі дні та не може бути продовжений.

5. Використання правовласником інформації, отриманої ним від органу доходів і зборів,

можливе лише для цілей, пов'язаних із призупиненням митного оформлення товарів.

6. Датою отримання повідомлення правовласником вважається день, коли органом доходів

і зборів таке повідомлення надіслано засобами факсимільного та/або електронного зв'язку.

7. У разі якщо протягом перших 10 робочих днів після отримання повідомлення про

призупинення митного оформлення товарів правовласник письмово не поінформує орган

доходів і зборів, що призупинив митне оформлення таких товарів, про звернення до суду з

метою забезпечення захисту прав інтелектуальної власності або не звернеться до такого

органу доходів і зборів з письмовим вмотивованим клопотанням про продовження строку

призупинення митного оформлення, то за відсутності ознак порушення митних правил

товари, митне оформлення яких було призупинено, підлягають митному оформленню в

установленому порядку.

8. У разі якщо протягом перших 10 робочих днів після отримання повідомлення про

призупинення митного оформлення товарів правовласник письмово поінформує орган

доходів і зборів про звернення до суду з метою забезпечення захисту прав інтелектуальної

власності або звернеться до такого органу доходів і зборів з письмовим вмотивованим

клопотанням про продовження строку призупинення митного оформлення, то

призупинення митного оформлення вказаних товарів може бути продовжено органом

доходів і зборів, але не більш як на 10 робочих днів.

9. У разі якщо протягом строків, зазначених у частині другій цієї статті, правовласник

подасть органу доходів і зборів, що призупинив митне оформлення товарів, ухвалу суду

про заборону вчинення певних дій у справі про порушення прав інтелектуальної власності

або інше рішення з цього питання, винесене (прийняте) іншими уповноваженими

державними органами, орган доходів і зборів продовжує призупинення митного

оформлення товарів на строк, встановлений цими органами.

10. У разі якщо протягом строків, зазначених у частині другій цієї статті, до органу доходів

і зборів, що призупинив митне оформлення товарів, не буде подано ухвалу суду про

заборону вчинення певних дій у справі про порушення прав інтелектуальної власності або

відповідне рішення іншого уповноваженого державного органу, то за відсутності ознак

порушення митних правил товари, щодо яких було прийнято рішення про призупинення

митного оформлення, підлягають митному оформленню в установленому порядку. У

такому разі відшкодування декларанту та іншим особам витрат та збитків, спричинених

призупиненням митного оформлення, здійснюється за рахунок правовласника.

11. У разі призупинення органом доходів і зборів митного оформлення товарів, що містять

об'єкти права інтелектуальної власності, за відсутності вагомих причин вважати такі

товари контрафактними правовласник протягом строків, зазначених у частині другій цієї

статті, може звернутися до органу доходів і зборів з письмовою заявою про надання згоди

на поновлення митного оформлення таких товарів. У такому разі правовласник не має

права вимагати знищення такого товару від його власника.

http://yurist-online.org/

12. Правовласник та/або декларант можуть з дозволу органу доходів і зборів брати проби

(зразки) товарів, щодо яких прийнято рішення про призупинення митного оформлення, і

передавати їх на експертизу. Один примірник висновку, отриманого за результатами

експертизи, подається органу доходів і зборів.

13. Зразки товарів разом із примірником висновку їх експертизи повинні бути повернені

органу доходів і зборів до завершення строків, зазначених у частині другій цієї статті.

Правовласник зобов'язаний забезпечити проведення такої експертизи.

14. У разі якщо протягом строків, зазначених у частині другій цієї статті, порушення прав

інтелектуальної власності під час переміщення через митний кордон України товарів,

щодо яких прийнято рішення про призупинення митного оформлення, буде підтверджене

висновком експертизи, проведеної відповідним уповноваженим органом, то в

установленому цим Кодексом порядку орган доходів і зборів порушує справу про

порушення митних правил, а товари - безпосередні предмети правопорушення

вилучаються.

15. У разі призупинення митного оформлення товарів, зазначених у цій статті,

відшкодування органам доходів і зборів витрат, пов'язаних із зберіганням цих товарів,

здійснюється за рахунок правовласника.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 400. Призупинення митного оформлення товарів за ініціативою

органу доходів і зборів

1. За наявності достатніх підстав вважати, що внаслідок переміщення через митний

кордон України товарів, щодо яких правовласником не подано заяву про сприяння захисту

належних йому майнових прав на об'єкт права інтелектуальної власності відповідно до

статті 398 цього Кодексу, можуть бути порушені такі права, орган доходів і зборів може за

власною ініціативою призупинити митне оформлення зазначених товарів. Вичерпний

перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

2. Орган доходів і зборів вживає заходів щодо призупинення за власною ініціативою

митного оформлення товарів, що містять об'єкти права інтелектуальної власності, які

охороняються відповідно до закону, виключно за умови наявності відомостей про

правовласника.

3. У разі ввезення на митну територію України або вивезення за її межі товарів, зазначених

у частині першій цієї статті, орган доходів і зборів, що здійснює митне оформлення таких

товарів, у той же день засобами факсимільного та/або електронного зв'язку надсилає

правовласнику та декларанту повідомлення, зазначене у частині третій статті 399 цього

Кодексу. Датою отримання правовласником та декларантом повідомлення вважається день,

коли таке повідомлення надіслано органом доходів і зборів.

4. Перед повідомленням правовласника про можливе порушення його прав орган доходів і

зборів може запросити у правовласника будь-яку інформацію, яка може допомогти у

підтвердженні або спростуванні наявності зазначеного порушення. Такий запит може

містити виключно інформацію щодо фактичної або очікуваної кількості товарів та їх

характеру.

http://yurist-online.org/

5. Якщо правовласник протягом трьох робочих днів подасть органу доходів і зборів, що

надіслав йому повідомлення, заяву про сприяння захисту належних йому майнових прав

на об'єкт права інтелектуальної власності, то митне оформлення таких товарів

призупиняється на строк, передбачений частиною другою статті 399 цього Кодексу, а

декларант невідкладно інформується про причини призупинення, після чого вчиняються

дії згідно з положеннями частин сьомої - п'ятнадцятої статті 399 цього Кодексу.

6. У разі призупинення митного оформлення товарів, зазначених у цій статті,

відшкодування органам доходів і зборів, власнику товарів та декларанту витрат, пов'язаних

із зберіганням цих товарів, здійснюється за рахунок правовласника.

7. У разі якщо правовласник у визначений частиною п'ятою цієї статті строк не подасть

органу доходів і зборів заяву про сприяння захисту належних йому майнових прав на

об'єкт права інтелектуальної власності, то митне оформлення товарів, що містять такий

об'єкт права інтелектуальної власності, здійснюється в установленому порядку.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 401. Спрощена процедура знищення товарів, митне оформлення

яких призупинено за підозрою у порушенні прав інтелектуальної

власності

1. У разі призупинення за підозрою у порушенні прав інтелектуальної власності митного

оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, такі товари можуть

бути знищені під митним контролем за спрощеною процедурою до розгляду судом справи

про порушення прав інтелектуальної власності по суті за умови відсутності обмежень,

встановлених відповідно до рішень інших уповноважених державних органів.

2. Зазначена у частині першій цієї статті процедура може бути застосована в разі, якщо

після отримання повідомлення про призупинення митного оформлення товарів

правовласник письмово поінформує орган доходів і зборів, який призупинив митне

оформлення, про те, що відповідні товари порушують належні йому майнові права

інтелектуальної власності, та надасть органу доходів і зборів в письмовому вигляді згоду

власника товарів на їх знищення.

3. За надання органу доходів і зборів недостовірної інформації правовласник несе

відповідальність згідно із законом.

4. Перед знищенням товарів відбираються їх зразки, які зберігаються органом доходів і

зборів протягом року в таких умовах, щоб вони могли бути елементами доказу,

прийнятними в судових процедурах, де може бути необхідним їхнє використання.

5. Знищення товарів за спрощеною процедурою здійснюється за рахунок правовласника та

під його відповідальність шляхом поміщення їх власником товарів у митний режим

знищення або руйнування відповідно до норм цього Кодексу.

6. У разі надання згідно з положеннями цієї статті власником товарів, митне оформлення

яких призупинено за підозрою у порушенні прав інтелектуальної власності, згоди на

знищення цих товарів за спрощеною процедурою та за умови їх фактичного знищення,

власник таких товарів звільняється від адміністративної відповідальності, передбаченої

статтею 476 цього Кодексу.

http://yurist-online.org/

7. У разі якщо товари, що містять об'єкти права інтелектуальної власності, включені до

митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до

закону, та товари, щодо яких правовласником не подано заяву про сприяння захисту

належних йому майнових прав на об'єкт права інтелектуальної власності, переміщувалися

з порушенням прав інтелектуальної власності, не були виявлені органом доходів і зборів,

правовласник не має права на відшкодування будь-яких матеріальних збитків у зв'язку з

тим, що відносно таких товарів не було вжито заходів щодо запобігання їх переміщенню

через митний кордон України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 402. Зміна маркування на товарах та їх упаковці

1. У процесі здійснення митного оформлення допускається зміна ідентифікаційних знаків

чи маркування на товарах або їх упаковці з метою усунення ознак порушень прав

інтелектуальної власності за умови узгодження таких операцій з правовласником або на

його вимогу. Такі операції здійснюються за рахунок правовласника або інших осіб за

домовленістю з ними.

2. За результатами операцій, зазначених у частині першій цієї статті, складається акт про

відсутність ознак порушення прав інтелектуальної власності, який підписується, у тому

числі правовласником.

Стаття 403. Взаємодія органів доходів і зборів з іншими органами державної

влади у сфері захисту права інтелектуальної власності

1. При здійсненні контролю за переміщенням через митний кордон України товарів, що

містять об'єкти права інтелектуальної власності, органи доходів і зборів взаємодіють з

іншими державними органами, уповноваженими у сфері захисту права інтелектуальної

власності, в порядку, визначеному законодавством України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ XV

ЗДІЙСНЕННЯ ОРГАНАМИ ДОХОДІВ І ЗБОРІВ КОНТРОЛЮ ЗА

ОКРЕМИМИ ВИДАМИ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ

(Назва розділу із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 58. Загальні положення щодо здійснення органами доходів і зборів

контролю за окремими видами діяльності підприємств

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 404. Види діяльності, контроль за провадженням яких здійснюється

органами доходів і зборів

http://yurist-online.org/

1. До видів діяльності, контроль за провадженням яких здійснюється органами доходів і

зборів, належать:

1) митна брокерська діяльність;

2) відкриття та експлуатація магазину безмитної торгівлі;

3) відкриття та експлуатація митного складу;

4) відкриття та експлуатація вільної митної зони комерційного або сервісного типу;

5) відкриття та експлуатація складу тимчасового зберігання;

6) відкриття та експлуатація вантажного митного комплексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 405. Дозволи, що надаються підприємствам

1. На провадження видів діяльності, зазначених у статті 404 цього Кодексу, надаються

дозволи. Підприємства, які отримали такі дозволи, включаються до відповідних реєстрів,

які ведуться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до статті 415 цього Кодексу.

Таким підприємствам видаються витяги із зазначених реєстрів.

2. Набуття права на провадження видів діяльності, зазначених у статті 404 цього Кодексу,

без отримання відповідного дозволу не допускається, за винятком випадків, передбачених

главою 2 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 02.03.2015 р. N 222-VIII)

Стаття 406. Органи, уповноважені надавати дозволи

1. Дозвіл на здійснення митної брокерської діяльності, відкриття та експлуатацію магазину

безмитної торгівлі надається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, разом із центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту

державного кордону.

2. Частину другу виключено.

3. Дозволи на провадження видів діяльності, зазначених у пунктах 3 - 6 статті 404 цього

Кодексу, надаються митницями, в зонах діяльності яких розташовані відповідні території,

приміщення, резервуари, холодильні чи морозильні камери, криті чи відкриті майданчики,

які можуть використовуватися при провадженні цих видів діяльності, в порядку,

визначеному цим Кодексом, з обов'язковим подальшим повідомленням центрального

органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

http://yurist-online.org/

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 02.03.2015 р. N 222-VIII)

Стаття 407. Форми, порядок подання та розгляду заяв, надання дозволів і

контролю за діяльністю підприємств, які їх отримали

1. Форми, порядок подання та розгляду заяв, порядок надання, зупинення дії, анулювання

дозволів на провадження видів діяльності, зазначених у статті 404 цього Кодексу, а також

правила провадження зазначених видів діяльності та порядок контролю за їх

провадженням затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено

цим Кодексом. Вимоги до територій, приміщень, резервуарів, холодильних чи

морозильних камер, критих чи відкритих майданчиків, які можуть використовуватися при

провадженні видів діяльності, зазначених у статті 404 цього Кодексу, встановлюються цим

Кодексом та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 02.03.2015 р. N 222-VIII)

Стаття 408. Особливі умови отримання дозволів

1. Необхідною умовою для отримання дозволу на відкриття та експлуатацію вантажного

митного комплексу є наявність у підприємства дозволу на здійснення митної брокерської

діяльності, дозволів на відкриття та експлуатацію складу тимчасового зберігання

відкритого типу та на відкриття та експлуатацію митного складу відкритого типу.

2. Виключено.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 02.03.2015 р. N 222-VIII)

Стаття 409. Строк розгляду заяв про надання дозволів

1. Рішення про надання дозволу повинно бути прийнято протягом 20 робочих днів з дня

надходження заяви до органу, уповноваженого на надання дозволу.

2. Витяг з відповідного реєстру видається підприємству протягом трьох робочих днів з дня

прийняття рішення про надання дозволу.

Стаття 410. Відмова у наданні дозволу

1. У наданні дозволу може бути відмовлено із дотриманням строку, встановленого статтею

409 цього Кодексу, у разі невиконання заявником вимог, встановлених для його отримання.

2. Мотивована відмова у наданні дозволу надсилається заявникові в письмовій формі.

http://yurist-online.org/

3. Оскарження рішення про відмову у наданні дозволу здійснюється у порядку,

встановленому цим Кодексом.

Стаття 411. Безстроковість дії дозволів

1. Дозволи на провадження видів діяльності, зазначених у статті 404 цього Кодексу, діють

безстроково.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 02.03.2015 р. N 222-VIII)

Стаття 412. Зупинення дії та анулювання дозволу

1. Дозволи можуть бути анульовані або їх дія може зупинятися на строк до 30 днів

органами, уповноваженими надавати ці дозволи.

2. Дія дозволу зупиняється:

1) у разі невиконання підприємством вимог, встановлених цим Кодексом, актами Кабінету

Міністрів України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, - в межах строку, встановленого частиною

першою цієї статті, але не більше, ніж до моменту виконання цих вимог;

2) у разі закінчення строків дії договорів оренди територій, приміщень, резервуарів,

холодильних чи морозильних камер, критих чи відкритих майданчиків, які

використовуються при провадженні видів діяльності, зазначених у статті 404 цього

Кодексу, якщо такі договори укладалися;

3) за заявою підприємства, якому надано дозвіл.

3. Дозвіл анулюється:

1) у разі неусунення підприємством обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини другої

цієї статті, протягом 30 днів, наступних за днем зупинення дії дозволу;

2) у разі повторного протягом року виникнення підстав для зупинення дії дозволу, які

призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх

розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

3) за заявою підприємства, якому надано дозвіл;

4) у разі припинення підприємства, якому надано дозвіл;

5) у разі встановлення факту надання особою під час отримання дозволу недостовірної

інформації;

6) у разі анулювання іншого дозволу, наявність якого є необхідною відповідно до статті

408 цього Кодексу.

4. Про зупинення дії або анулювання дозволу органами, зазначеними у статті 406 цього

Кодексу, видається наказ.

http://yurist-online.org/

5. Завірена копія наказу про зупинення дії або анулювання дозволу видається заявникові

або надсилається йому рекомендованим листом протягом п'яти робочих днів з дати

видання такого наказу.

6. Оскарження наказу про зупинення дії чи про анулювання дозволу здійснюється у

порядку, встановленому законом.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 02.03.2015 р. N 222-VIII)

Стаття 413. Переоформлення дозволу

1. Підставою для переоформлення дозволу є необхідність внесення змін у відомості,

зазначені у дозволі (у тому числі зміна найменування юридичної особи або прізвища, ім'я,

по батькові громадянина - підприємця, зазначених у дозволі, зміна місцезнаходження

юридичної особи або місця проживання громадянина - підприємця, яким надано дозвіл,

зміна кількісних характеристик тощо).

2. Протягом 30 днів з дня виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті,

підприємство, якому надано дозвіл, зобов'язане звернутися до органу, який надав такий

дозвіл, із заявою про його переоформлення.

3. Заява про переоформлення дозволу подається у тому ж порядку і розглядається у той же

строк, що й заява про надання відповідного дозволу. При цьому дозвіл, що підлягає

переоформленню, зберігає чинність протягом усього строку розгляду заяви.

Стаття 414. Безоплатність надання та переоформлення дозволів

1. Дозволи на провадження видів діяльності, зазначених у статті 404 цього Кодексу,

надаються та переоформлюються безоплатно.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 02.03.2015 р. N 222-VIII)

Стаття 415. Реєстри підприємств, яким надаються дозволи

1. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, веде реєстри підприємств, які провадять види діяльності,

зазначені у статті 404 цього Кодексу, та забезпечує їх оприлюднення.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 02.03.2015 р. N 222-VIII)

Глава 59. Митна брокерська діяльність

Стаття 416. Митний брокер

http://yurist-online.org/

1. Митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон

України.

2. Митний брокер провадить митну брокерську діяльність у будь-якому органі доходів і

зборів України.

3. За вчинення правопорушень, пов'язаних з провадженням митної брокерської діяльності,

митний брокер несе відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами

України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 417. Правове регулювання взаємовідносин митного брокера з

особою, інтереси якої він представляє

1. Взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються

відповідним договором.

Стаття 418. Агент з митного оформлення

1. Агент з митного оформлення - це фізична особа - резидент, що перебуває в трудових

відносинах з митним брокером і безпосередньо виконує в інтересах особи, яку

представляє митний брокер, дії, пов'язані з пред'явленням органу доходів і зборів товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, а також документів, потрібних для

здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

2. Агент з митного оформлення має право виконувати свої функції з пред'явлення органу

доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також

документів, потрібних для їх митного контролю та митного оформлення, у будь-якому

органі доходів і зборів України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 419. Інформація, отримана митним брокером та його працівниками

- агентами з митного оформлення від особи, яку представляє митний

брокер

1. Інформація, отримана митним брокером та його працівниками - агентами з митного

оформлення від особи, яку представляє митний брокер, у процесі виконання митних

формальностей, може використовуватися виключно для цілей виконання цих

формальностей.

2. За розголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною,

митний брокер та його працівники - агенти з митного оформлення несуть відповідальність

відповідно до закону.

Глава 60. Відкриття та експлуатація магазину безмитної торгівлі

http://yurist-online.org/

Стаття 420. Магазин безмитної торгівлі

1. Магазин безмитної торгівлі - це спеціалізований торговельний заклад, розташований у

пункті пропуску через державний кордон України, відкритому для міжнародного

сполучення, а також на повітряному або водному транспортному засобі комерційного

призначення, що виконує міжнародні рейси, та призначений для реалізації товарів,

поміщених у митний режим безмитної торгівлі.

2. Магазини безмитної торгівлі здійснюють продаж товарів громадянам, які виїжджають за

межі митної території України, а також пасажирам міжнародних рейсів, які виконуються

повітряними та водними транспортними засобами комерційного призначення, що

експлуатуються резидентами. Реалізація магазинами безмитної торгівлі товарів,

поміщених у митний режим безмитної торгівлі, підприємствам забороняється.

3. Частину третю виключено.

4. Магазини безмитної торгівлі в установленому порядку здійснюють торгівлю всіма

видами продовольчих і непродовольчих товарів, крім товарів, які відповідно до закону

заборонені до ввезення в Україну, вивезення з України та транзиту через територію

України, та товарів за товарними позиціями 2701 - 2716 згідно з УКТ ЗЕД. Правила

продажу товарів магазинами безмитної торгівлі громадянам затверджуються Кабінетом

Міністрів України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI)

Стаття 421. Вимоги до облаштування та розташування магазину безмитної

торгівлі

1. Приміщення магазину безмитної торгівлі може включати в себе:

1) торговельний зал (зали), у тому числі бари та пункти громадського харчування;

2) допоміжні приміщення;

3) склади магазину, в тому числі склади для товарів, що реалізуються в торговельних

залах, розташованих у різних пунктах пропуску, та переміщуються між ними виключно

під митним контролем, та для майна, яке використовується у таких залах для реалізації

зазначених товарів.

2. Розташування магазинів безмитної торгівлі та умови реалізації в них товарів повинні

виключати можливість безпосереднього ввезення цих товарів для споживання на митній

території України.

3. У приміщенні магазину безмитної торгівлі створюється зона митного контролю.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI)

Стаття 422. Права, обов'язки та відповідальність утримувача магазину

безмитної торгівлі

http://yurist-online.org/

1. Утримувач магазину безмитної торгівлі зобов'язаний:

1) своєчасно декларувати органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого знаходиться

магазин, товари, що надходять до магазину чи вибувають з магазину, у тому числі товарні

нестачі, що виникли не внаслідок умисних дій утримувача магазину, та подавати всі

документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення цих

товарів;

2) виключити можливість надходження товарів до магазину та вживати всіх можливих

заходів щодо запобігання вилученню товарів з магазину поза митним контролем, у тому

числі виникненню товарних нестач;

3) дотримуватися положень цього Кодексу та інших законодавчих актів України щодо умов

діяльності магазинів безмитної торгівлі;

4) вести облік товарів, що надходять до магазину безмитної торгівлі та реалізуються ним, і

щоквартально подавати органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого знаходиться

магазин, звіт про рух товарів у магазині за формою, встановленою центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

2. Утримувачі магазинів безмитної торгівлі можуть у порядку, передбаченому цим

Кодексом, отримати дозвіл на відкриття та експлуатацію митного складу або складу

тимчасового зберігання закритого типу для зберігання та наступного постачання в ці

магазини всіх видів товарів, у тому числі підакцизних, крім товарів, ввезення яких на

митну територію України, вивезення за межі митної території України та/або переміщення

митною територією України транзитом заборонено законом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 423. Розпорядження товарами, які знаходяться в магазині безмитної

торгівлі, у разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та

експлуатацію цього магазину

1. У разі зупинення дії дозволу на відкриття та експлуатацію магазину безмитної торгівлі

продаж (постачання) товарів цим магазином та розміщення у ньому нових партій товарів

забороняються.

2. Протягом 30 днів з дня анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію магазину

безмитної торгівлі товари, які знаходяться у цьому магазині та перебувають в митному

режимі безмитної торгівлі, підлягають декларуванню утримувачем магазину до іншого

митного режиму відповідно до частини першої статті 146 цього Кодексу або розміщенню в

порядку, встановленому цим Кодексом, в іншому магазині безмитної торгівлі.

3. Передбачену цим Кодексом адміністративну відповідальність за порушення

встановлених частинами першою та другою цієї статті порядку та строків розпорядження

товарами, розміщеними у магазині безмитної торгівлі, у разі зупинення дії або анулювання

дозволу на його відкриття та експлуатацію несе утримувач цього магазину.

Глава 61. Відкриття та експлуатація митного складу

http://yurist-online.org/

Стаття 424. Митний склад

1. Митний склад - це відповідним чином облаштовані складське приміщення, резервуар,

холодильна чи морозильна камера, критий чи відкритий майданчик, призначені для

зберігання товарів під митним контролем.

2. Митний склад може бути закритого або відкритого типу.

3. Митний склад закритого типу призначається виключно для зберігання під митним

контролем товарів, що переміщуються через митний кордон України згідно із

зовнішньоекономічними договорами (контрактами), що укладаються утримувачем цього

складу або учасниками об'єднання підприємств, учасником якого є утримувач складу.

4. Митний склад відкритого типу призначається для зберігання під митним контролем

товарів, що переміщуються через митний кордон України згідно із

зовнішньоекономічними договорами (контрактами), укладеними як утримувачем цього

складу, так і будь-якими іншими особами.

Стаття 425. Правове регулювання взаємовідносин утримувача митного

складу з іншими особами та органами доходів і зборів

1. Взаємовідносини утримувача митного складу відкритого типу з особами, які

розміщують товари на цьому складі, визначаються відповідним договором.

2. Взаємовідносини утримувача митного складу з органом доходів і зборів визначаються

затвердженою керівником органу доходів і зборів та погодженою утримувачем митного

складу процедурою експлуатації такого складу, яка встановлює:

1) перелік посадових осіб, які мають право доступу на митний склад;

2) особу керуючого митним складом;

3) мінімальну кількість посадових осіб органу доходів і зборів, які будуть залучені до

здійснення митного контролю та митного оформлення;

4) режим роботи складу;

5) терміни подання утримувачем митного складу звітів про рух товарів на складі;

6) особливості функціонування митного складу (за наявності).

3. У разі розміщення товарів на митних складах з ініціативи органу доходів і зборів

взаємовідносини власника митного складу з органами доходів і зборів визначаються у

відповідному договорі, укладеному згідно з цивільним законодавством України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 426. Розміщення товарів на митних складах

1. На митному складі можуть розміщуватися товари:

http://yurist-online.org/

1) поміщені у митний режим митного складу (у тому числі консолідовані вантажі);

2) поміщені у митні режими транзиту, тимчасового ввезення, переробки на митній

території, експорту, тимчасового вивезення, переробки за межами митної території (без

зміни цих митних режимів на митний режим митного складу);

3) призначені для тимчасового зберігання під митним контролем (на умовах, встановлених

цим Кодексом для складів тимчасового зберігання).

Стаття 427. Зберігання товарів на митному складі

1. Товари, поміщені в різні митні режими, що знаходяться на одному митному складі,

зберігаються на ньому окремо.

2. Товари можуть бути розміщені на митному складі без вивантаження їх з транспортних

засобів за згодою утримувача такого складу та за умови погодження власником товару (або

уповноваженою ним особою) таких дій із особою, відповідальною за транспортний засіб.

3. Небезпечні товари, товари, що можуть зашкодити іншим товарам, або товари, що

вимагають спеціальних умов зберігання, не можуть розміщуватися на митних складах, які

не забезпечують відповідні умови для зберігання таких товарів.

Стаття 428. Облік товарів на митному складі

1. Утримувач митного складу веде облік товарів, що розміщуються на цьому складі та

випускаються з нього, та щоквартально подає органу доходів і зборів звіт про рух товарів

на складі за попередній квартал за формою, що встановлюється центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику. Орган доходів і зборів має право вимагати подання позачергового звіту не

частіше, ніж один раз на рік.

2. Облік товарів на митному складі ведеться утримувачем митного складу на рівні

підгрупи (чотирьох знаків) згідно з УКТ ЗЕД з використанням звичайних правил

складського обліку.

3. Утримувач митного складу несе передбачену цим Кодексом та іншими законами

України відповідальність:

1) за недодержання порядку зберігання товарів на митному складі та здійснення з цими

товарами операцій, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою статті 127

цього Кодексу;

2) за видачу товарів без дозволу органу доходів і зборів;

3) за втрату товарів, крім втрати при здійсненні з цими товарами операцій, передбачених

частиною другою статті 127 цього Кодексу.

4. Власник товарів або уповноважена ним особа несе передбачену цим Кодексом та

іншими законами України відповідальність:

1) за недодержання порядку здійснення з товарами операцій, передбачених частиною

другою статті 127 цього Кодексу;

http://yurist-online.org/

2) за втрату товарів при здійсненні операцій, передбачених частиною другою статті 127

цього Кодексу.

5. У разі втрати чи видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, крім втрати товарів

при здійсненні операцій, передбачених частиною другою статті 127 цього Кодексу,

утримувач митного складу зобов'язаний сплатити митні платежі, установлені законом на

імпорт цих товарів.

6. У разі втрати товарів при здійсненні операцій, передбачених частиною другою статті

127 цього Кодексу, власник товарів зобов'язаний сплатити митні платежі, установлені

законом на імпорт цих товарів.

7. Зазначені особи звільняються від обов'язку зі сплати митних платежів, установлених

законом на імпорт товарів, якщо товари, що зберігаються на митному складі, втрачено

внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили, що підтверджено в установленому

порядку, а також у разі природних втрат за нормальних умов зберігання.

8. Особи, які брали проби чи зразки товарів, несуть передбачену цим Кодексом та іншими

законами України відповідальність за недодержання встановленого законодавством

порядку взяття проб та зразків товарів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 429. Розпорядження товарами, які зберігаються на митному складі,

в разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та

експлуатацію митного складу

1. У разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію митного

складу розміщення нових партій товарів на цьому складі не дозволяється.

2. Протягом 30 днів з дня анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію митного

складу товари, які зберігаються на цьому складі, повинні бути переміщені під митним

контролем їх власником, уповноваженою ним особою або утримувачем митного складу на

інший митний склад, на склад органу доходів і зборів чи заявлені в інший митний режим.

3. Передбачену цим Кодексом адміністративну відповідальність за порушення

встановленого частиною другою цієї статті строку розпорядження товарами, які

зберігаються на митному складі, несуть власник зазначених товарів, уповноважена ним

особа або утримувач складу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 62. Відкриття та експлуатація вільної митної зони комерційного або

сервісного типу

Стаття 430. Вільна митна зона

http://yurist-online.org/

1. Вільна митна зона - це відповідним чином облаштована територія або склад, що

призначені для зберігання товарів під митним контролем, їх переробки та/або виробництва

нових товарів.

2. Вільні митні зони можуть бути комерційного, сервісного та промислового типів.

3. Вільні митні зони комерційного типу створюються з метою забезпечення вільного

зберігання товарів без обмеження строків.

4. Вільні митні зони сервісного типу створюються з метою забезпечення вільної діяльності

підприємств з ремонту, модернізації, будівництва повітряних, морських і річкових суден,

інших плавучих засобів, їх складових частин.

5. Вільні митні зони промислового типу створюються для цілей переробки (виробництва)

товарів на територіях відповідних типів спеціальних (вільних) економічних зон.

6. Вільні митні зони можуть створюватися у пунктах пропуску через державний кордон

України, на територіях морських і річкових портів, аеропортів, на залізничних станціях та

на територіях підприємств, а також в інших місцях, у яких можливо забезпечити режим

вільної митної зони відповідно до цього Кодексу.

7. Відкриття вільних митних зон комерційного та сервісного типів здійснюється

відповідно до положень цього розділу.

8. Відкриття вільних митних зон промислового типу здійснюється окремими законами

України.

Стаття 431. Правове регулювання діяльності вільної митної зони

комерційного або сервісного типу

1. Вимоги до облаштування вільних митних зон комерційного та сервісного типів

установлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

2. Взаємовідносини утримувача вільної митної зони комерційного або сервісного типу з

особами, які розміщують товари у цих зонах, визначаються відповідним договором.

3. Взаємовідносини утримувача вільної митної зони комерційного або сервісного типу з

органом доходів і зборів визначаються затвердженою начальником органу доходів і зборів

та погодженою утримувачем вільної митної зони процедурою експлуатації такої зони, що

встановлює:

1) перелік категорій посадових осіб, які мають право доступу у вільну митну зону;

2) особу керуючого вільною митною зоною;

3) мінімальну кількість посадових осіб органу доходів і зборів, які будуть залучені до

здійснення митного контролю та митного оформлення;

4) режим роботи вільної митної зони;

http://yurist-online.org/

5) терміни подання утримувачем вільної митної зони звітів про рух товарів у вільній

митній зоні;

6) інші вимоги та умови, пов'язані з функціонуванням вільної митної зони.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 432. Повноваження органів доходів і зборів щодо встановлення

вимог до облаштування та організації роботи вільних митних зон

1. Орган доходів і зборів, у зоні діяльності якого знаходиться вільна митна зона, з метою

належної організації митного контролю вимагає від утримувача вільної митної зони та

органів управління відповідної спеціальної (вільної) економічної зони забезпечення:

1) спорудження огорожі по периметру території вільної митної зони та належного

обладнання пропускних пунктів (крім вільних митних зон сервісного типу);

2) встановлення обмежень щодо порядку та засобів доступу на зазначену територію,

відповідних годин, протягом яких дозволяється доступ на цю територію;

3) охорони території вільної митної зони.

2. Будівництво (ремонт) господарських об'єктів на території вільної митної зони

здійснюється на підставі дозволу органу доходів і зборів. У разі відмови у наданні

зазначеного дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в

електронній формі, повідомити особу, яка звернулася за отриманням дозволу, про причини

і підстави такої відмови.

(Із доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 433. Забезпечення митного контролю на територіях вільних митних

зон

1. З метою забезпечення належного митного контролю на територіях вільних митних зон

органи доходів і зборів мають право:

1) здійснювати постійний нагляд за межами зазначених територій, а також за доступом на

ці території;

2) вимагати від утримувача вільної митної зони ведення обліку товарів, що знаходяться на

території вільної митної зони, та подання звітів про рух цих товарів;

3) проводити перевірку товарів, що переміщуються через межі території вільної митної

зони з метою забезпечення здійснення передбачених цим Кодексом операцій та

недопущення переміщення заборонених товарів;

4) здійснювати у будь-який час перевірки товарів, що знаходяться на територіях вільних

митних зон;

http://yurist-online.org/

5) здійснювати інші передбачені цим Кодексом заходи, спрямовані на забезпечення

контролю за операціями з товарами, що перебувають під митним контролем.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 434. Допуск товарів на територію вільної митної зони

1. На територію вільної митної зони можуть ввозитися іноземні та українські товари як із-

за меж митної території України, так і з митної території України.

2. На територію вільної митної зони можуть ввозитися будь-які товари, крім товарів,

заборонених до ввезення в Україну, вивезення з України та транзиту через територію

України, товарів, що надходять в Україну як гуманітарна допомога, а також товарів,

перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

3. Небезпечні товари, товари, що можуть зашкодити іншим товарам, або товари, що

вимагають спеціальних умов зберігання, допускаються на територію вільної митної зони

тільки за наявності на ній відповідних умов для зберігання таких товарів.

4. Товари можуть бути розміщені у вільних митних зонах комерційного типу без

вивантаження їх з транспортних засобів.

5. Реалізація та/або споживання іноземних товарів на території вільної митної зони

забороняється.

Стаття 435. Облік товарів, що знаходяться на території вільної митної зони

1. Утримувач вільної митної зони або особи, які здійснюють операції з товарами на

території цієї зони, ведуть облік всіх іноземних та українських товарів, що перебувають у

зазначеній зоні, і щомісячно подають органам доходів і зборів звіт про рух товарів у

вільній митній зоні за попередній місяць за формою, що встановлюється центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику. Будь-які зміни, що відбуваються з товарами в межах території вільної

митної зони, повинні відображатися в облікових документах. Органи доходів і зборів

мають право вимагати подання позачергового звіту не частіше, ніж один раз на рік.

2. Облік товарів у вільній митній зоні ведеться з використанням звичайних правил

складського обліку.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 436. Розпорядження товарами, що перебувають у вільній митній

зоні комерційного або сервісного типу, в разі зупинення дії або

анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію вільної митної

зони

1. У разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію вільної

митної зони комерційного або сервісного типу розміщення нових партій товарів у цій зоні

не дозволяється.

http://yurist-online.org/

2. Протягом 90 днів з дня анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію вільної митної

зони комерційного або сервісного типу товари, які перебувають у цій зоні, повинні бути

переміщені під митним контролем їх власником, уповноваженою ним особою або

утримувачем вільної митної зони в іншу вільну митну зону чи заявлені в інший митний

режим.

3. Передбачену цим Кодексом адміністративну відповідальність за порушення

встановленого частиною другою цієї статті строку розпорядження товарами, розміщеними

у вільній митній зоні комерційного або сервісного типу, несе власник зазначених товарів,

уповноважена ним особа або утримувач вільної митної зони.

Глава 63. Відкриття та експлуатація складу тимчасового зберігання

Стаття 437. Склад тимчасового зберігання

1. Склад тимчасового зберігання - це відповідним чином облаштовані приміщення та/або

криті чи відкриті майданчики, резервуари, холодильні чи морозильні камери, призначені

для тимчасового зберігання товарів під митним контролем до поміщення їх у митний

режим.

2. Склад тимчасового зберігання може бути закритого та відкритого типу.

3. Склад тимчасового зберігання закритого типу призначається виключно для зберігання

утримувачем складу товарів, що належать йому.

4. Склад тимчасового зберігання відкритого типу призначається для зберігання товарів, що

належать будь-яким особам.

5. Товари можуть бути розміщені на складі тимчасового зберігання без вивантаження їх з

транспортних засобів.

6. Порядок розміщення, зберігання та обліку товарів, транспортних засобів комерційного

призначення на складі тимчасового зберігання, а також випуску їх із цього складу

визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 438. Правове регулювання взаємовідносин утримувача складу

тимчасового зберігання відкритого типу з особами, які розміщують

товари на складі

1. Взаємовідносини утримувача складу тимчасового зберігання відкритого типу з особами,

які розміщують товари на цьому складі, визначаються відповідним договором, крім

випадків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 439. Обмеження щодо розміщення товарів на складах тимчасового

зберігання

http://yurist-online.org/

1. На складах тимчасового зберігання можуть розміщуватися будь-які товари. Однак

небезпечні товари, товари, що можуть зашкодити іншим товарам, або товари, що

потребують спеціальних умов зберігання, можуть розміщуватися тільки на складах

тимчасового зберігання, які мають відповідні умови для зберігання таких товарів.

2. Не допускається розміщення на складах тимчасового зберігання товарів, які швидко

псуються або мають обмежений строк зберігання, якщо до закінчення строку їх

придатності залишається менше одного місяця.

3. Не підлягають передачі на тимчасове зберігання підприємствам товари, що зберігаються

виключно органами доходів і зборів відповідно до частини першої статті 238 цього

Кодексу.

4. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, може визначати також перелік окремих видів товарів, які

передаються на тимчасове зберігання під митним контролем лише на склади органів

доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 440. Забезпечення схоронності товарів, розміщених на складі

тимчасового зберігання

1. Утримувач складу тимчасового зберігання веде облік товарів, що розміщуються на

цьому складі та випускаються з нього, та щомісячно подає органу доходів і зборів звіт про

рух товарів на складі за попередній місяць за формою, що встановлюється центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику. Орган доходів і зборів має право вимагати подання позачергового звіту.

2. Облік товарів на складі тимчасового зберігання ведеться утримувачем цього складу з

використанням звичайних правил складського обліку.

3. Утримувач складу тимчасового зберігання несе передбачену цим Кодексом

відповідальність за втрату чи пошкодження товарів, розміщених на складі тимчасового

зберігання.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 441. Розпорядження товарами, які зберігаються на складі

тимчасового зберігання під митним контролем, у разі зупинення дії

або анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію складу

тимчасового зберігання

1. У разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію складу

тимчасового зберігання розміщення нових партій товарів на цьому складі не дозволяється.

2. Протягом 30 днів з дня анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію складу

тимчасового зберігання товари, які зберігаються на цьому складі під митним контролем,

повинні бути переміщені під митним контролем їх власником, уповноваженою ним

http://yurist-online.org/

особою або утримувачем складу тимчасового зберігання на інший склад тимчасового

зберігання або на склад органу доходів і зборів чи заявлені у відповідний митний режим.

3. Передбачену цим Кодексом адміністративну відповідальність за порушення

встановленого частиною другою цієї статті строку розпорядження товарами, які

зберігаються на складі тимчасового зберігання під митним контролем, несе власник

зазначених товарів, уповноважена ним особа або утримувач складу тимчасового

зберігання.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 64. Відкриття та експлуатація вантажного митного комплексу

Стаття 442. Вантажний митний комплекс

1. Вантажний митний комплекс - це ділянка території з комплексом будівель, споруд,

інженерно-технічних засобів і комунікацій, необхідних для здійснення митного контролю

та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що

переміщуються через митний кордон України.

Стаття 443. Послуги, які надаються утримувачем вантажного митного

комплексу особам, що переміщують товари через митний кордон

України

1. Утримувач вантажного митного комплексу повинен обов'язково забезпечувати:

1) надання посередницьких послуг з декларування товарів, що переміщуються через

митний кордон України;

2) надання послуг із зберігання товарів, що переміщуються через митний кордон України,

і транспортних засобів комерційного призначення;

3) виконання навантажувально-розвантажувальних робіт.

2. На вантажному митному комплексі також можуть бути обладнані місця для надання

додаткових послуг.

Стаття 444. Правове регулювання взаємовідносин утримувача вантажного

митного комплексу з особами, які користуються послугами

комплексу, та органами доходів і зборів

1. Взаємовідносини утримувача вантажного митного комплексу з особами, які

користуються послугами комплексу, та органами доходів і зборів визначаються

відповідними договорами.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 445. Вимоги до облаштування вантажного митного комплексу

http://yurist-online.org/

1. Вимоги до облаштування вантажного митного комплексу встановлюються центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 446. Обов'язки утримувача вантажного митного комплексу

1. Утримувач вантажного митного комплексу зобов'язаний:

1) дотримуватися положень цього Кодексу, виконувати умови дозволу на відкриття та

експлуатацію вантажного митного комплексу та вимоги щодо конструкції, облаштування і

функціонування комплексу;

2) забезпечити безоплатний вхід та в'їзд на територію комплексу та безоплатне

перебування на його території протягом перших чотирьох годин;

3) виключити можливість несанкціонованого доступу на територію комплексу сторонніх

осіб, а також вилучення з його території товарів, що перебувають під митним контролем, і

транспортних засобів комерційного призначення;

4) забезпечувати безперешкодний доступ посадових осіб органу доходів і зборів до

товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним

контролем на території комплексу, та документів на такі товари, створювати цим особам

належні умови для роботи;

5) безкоштовно надати на договірній основі у користування облаштовані приміщення для

розміщення на території комплексу посадових осіб органу доходів і зборів та облаштовані

робочі місця для посадових осіб всіх державних органів, які здійснюють інші види

контролю;

6) вести облік товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що

обслуговуються комплексом, і щоквартально подавати відповідному органу доходів і

зборів звіт про такі товари, транспортні засоби за формою та у порядку, встановленими

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику;

7) забезпечити наявність та функціонування електронного обліку товарів і транспортних

засобів комерційного призначення, що переміщуються територією вантажного митного

комплексу, і безперешкодний доступ до системи такого обліку посадових осіб органів

доходів і зборів;

8) забезпечити наявність та функціонування контрольно-пропускної системи при в'їзді на

територію вантажного митного комплексу та при виїзді з неї, обладнаної шлагбаумами,

засобами автоматичної фіксації даних реєстраційних номерних знаків транспортних

засобів та електронними вагами, з можливістю автоматичного внесення інформації про

реєстраційний номер транспортного засобу та його загальну вагу до системи електронного

обліку товарів і транспортних засобів;

9) забезпечити наявність та функціонування системи відеоспостереження за входом

(в'їздом) на територію комплексу та виходом (виїздом) з неї, процедурою здійснення

http://yurist-online.org/

митного контролю з фіксацією такого відображення для ведення відповідного архіву, а

також безперешкодний доступ посадових осіб органів доходів і зборів до зазначеної

системи відеоспостереження.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ XVI

МИТНА СТАТИСТИКА

Глава 65. Митна статистика

Стаття 447. Завдання митної статистики

1. Завданнями митної статистики є:

1) об'єктивний та достовірний облік даних про переміщення товарів через митний кордон

України; збирання, формування, опрацювання, узагальнення, всебічний аналіз та

зберігання статистичної інформації з питань державної митної справи та зовнішньої

торгівлі товарами;

2) подання статистичної, довідкової, аналітичної інформації з питань державної митної

справи та зовнішньої торгівлі товарами органам державної влади в порядку,

встановленому законом;

3) надання відповідної інформації міжнародним організаціям та митним органам інших

країн згідно з укладеними відповідно до закону міжнародними договорами України та

законами України;

4) захист статистичної інформації, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню.

Стаття 448. Система митної статистики

1. Митна статистика є складовою частиною загальнодержавної системи статистичного

обліку і звітності.

2. Статистична інформація, яка формується, узагальнюється і аналізується органами

доходів і зборів, використовується в інтересах зміцнення зовнішньоекономічних зв'язків,

поліпшення митно-тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної

діяльності, подальшої інтеграції України у загальносвітову систему економічних відносин.

3. Забороняється вимагати від органів доходів і зборів статистичну інформацію, не

передбачену державною статистичною звітністю, цим Кодексом та іншими законами

України.

4. Митна статистика складається з митної статистики зовнішньої торгівлі і спеціальної

митної статистики.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 449. Митна статистика зовнішньої торгівлі

1. Митна статистика зовнішньої торгівлі являє собою узагальнену та відповідним чином

систематизовану інформацію про переміщення товарів через митний кордон України.

2. Митна статистика зовнішньої торгівлі формується, узагальнюється та аналізується

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, на основі даних, які містяться у митних деклараціях.

3. Дані митної статистики зовнішньої торгівлі в установленому законодавством порядку

використовуються відповідними органами державної влади для здійснення контролю за

надходженням митних платежів до державного бюджету, валютного контролю, аналізу

стану зовнішньої торгівлі України, її торговельного і платіжного балансів та економіки в

цілому.

4. Ведення митної статистики здійснюється за методологією, яка забезпечує порівнянність

даних митної статистики зовнішньої торгівлі України з даними державної статистики

інших держав.

5. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, забезпечує регулярне оприлюднення даних митної статистики

зовнішньої торгівлі.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 450. Спеціальна митна статистика

1. Спеціальна митна статистика - це система збирання, опрацювання, аналізу, поширення,

збереження, захисту та використання статистичної інформації, що відображає діяльність

органів доходів і зборів при здійсненні ними державної митної справи.

2. Спеціальна митна статистика ведеться центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з метою

забезпечення завдань, покладених на органи доходів і зборів відповідно до законодавства.

3. Порядок ведення спеціальної митної статистики визначається законодавством.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 451. Документи та відомості, що використовуються для формування

митної статистики

1. Для формування митної статистики використовуються документи та відомості, що

подаються до органів доходів і зборів центральними та місцевими органами виконавчої

влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами згідно з

нормами цього Кодексу, якими визначається порядок здійснення митного контролю та

митного оформлення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 452. Використання інформації, що надається органам доходів і

зборів

1. Інформація щодо обсягів експорту та імпорту конкретних видів товарів надається

центральним органам виконавчої влади за їх вмотивованим запитом (одноразово) або на

підставі міжвідомчих угод про інформаційний обмін (регулярно).

2. Інформація щодо експортно-імпортних операцій конкретних суб'єктів

зовнішньоекономічної діяльності може надаватися лише органам досудового

розслідування у зв'язку із здійсненням ними кримінального провадження, а також за

письмовими вмотивованими запитами - державному уповноваженому Антимонопольного

комітету України та голові територіального відділення Антимонопольного комітету

України у зв'язку з розслідуванням ними антиконкурентних узгоджених дій.

3. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, надає у випадках та в порядку, встановлених законом, іншим

органам, уповноваженим відповідно до закону на здійснення валютного контролю,

інформацію, необхідну для здійснення такого контролю.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 453. Використання статистичної інформації з питань зовнішньої

торгівлі

1. Статистична інформація з питань зовнішньої торгівлі використовується для:

1) визначення стратегії, тактики та основних напрямів розвитку зовнішньоекономічної

діяльності;

2) аналізу та прогнозування зовнішньоекономічної політики і ситуації, що склалася чи

складатиметься на світовому ринку;

3) проведення переговорів з торговельно-економічних питань;

4) застосування заходів митно-тарифного та нетарифного регулювання

зовнішньоекономічної діяльності;

5) складання торговельного та платіжного балансів України, планування і проведення

валютно-фінансової політики;

6) визначення ринків збуту товарів;

7) формування статистики зовнішньоекономічних зв'язків України.

Стаття 454. Відомчі класифікатори

1. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, розробляє, затверджує, впроваджує та здійснює ведення

http://yurist-online.org/

відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи - нормативно-

технічних документів, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій.

2. Класифікатори, зазначені у частині першій цієї статті, використовуються виключно для

цілей, передбачених цим Кодексом.

3. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, інформує державні органи та суб'єктів зовнішньоекономічної

діяльності про зміни, внесені до класифікаторів, зазначених у частині першій цієї статті,

не пізніше ніж за 10 днів до набрання чинності такими змінами.

(У редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 455. Облік осіб, які здійснюють операції з товарами

1. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, веде централізований облік осіб, які здійснюють операції з

товарами.

2. Взяття на облік осіб, які здійснюють операції з товарами, здійснюється одноразово:

1) за зверненнями таких осіб, у тому числі засобами електронного зв'язку, до відповідних

органів доходів і зборів;

2) при першому здійсненні такими особами операцій з товарами, контроль за якими

відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства України покладено на органи

доходів і зборів.

3. Взяття на облік осіб, які здійснюють операції з товарами, здійснюється органами

доходів і зборів шляхом присвоєння таким особам облікового номера.

4. Орган доходів і зборів невідкладно інформує особу про взяття її на облік та повідомляє

її обліковий номер.

5. Обліковий номер особи є дійсним на всій митній території України. Такий самий

обліковий номер не може бути присвоєно іншій особі.

6. Подвійний облік осіб у різних органах доходів і зборів забороняється.

7. Порядок обліку осіб, які здійснюють операції з товарами, визначається центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ XVII

ЗАПОБІГАННЯ ТА ПРОТИДІЯ КОНТРАБАНДІ

Глава 66. Заходи щодо запобігання та протидії контрабанді

http://yurist-online.org/

Стаття 456. Контрольовані поставки наркотичних засобів, психотропних

речовин і прекурсорів

1. Відповідно до законів України органи доходів і зборів з метою виявлення джерел і

каналів незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, осіб,

які беруть участь у цьому, разом з іншими державними органами, що мають право

здійснювати оперативно-розшукову діяльність, можуть використовувати метод

контрольованої поставки зазначених засобів, речовин і прекурсорів.

2. Порядок проведення контрольованої поставки визначається цим Кодексом і відповідним

нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, Міністерства внутрішніх

справ України, Служби безпеки України, центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту державного кордону,

погодженим із Генеральною прокуратурою України та зареєстрованим у Міністерстві

юстиції України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 457. Переміщення товарів під негласним контролем

1. З метою виявлення та притягнення до відповідальності осіб, причетних до вчинення

контрабанди, а також з метою вилучення товарів, щодо яких є підозра в незаконному

переміщенні через митний кордон України, переміщення таких товарів може

здійснюватися під негласним контролем та оперативним наглядом правоохоронних

органів.

2. Порядок проведення негласного контролю за переміщенням товарів визначається цим

Кодексом і відповідним нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику,

Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, центрального органу

виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту

державного кордону, погодженим з Генеральною прокуратурою України та зареєстрованим

у Міністерстві юстиції України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ XVIII

ПОРУШЕННЯ МИТНИХ ПРАВИЛ ТА ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА

НИХ

Глава 67. Загальні положення щодо порушень митних правил та

відповідальності за них

Стаття 458. Порушення митних правил

1. Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою

протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на

встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок

http://yurist-online.org/

переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний

кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного

контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що

перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і

зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена

адміністративна відповідальність.

2. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом,

настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 459. Відповідальність за порушення митних правил

1. Адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим

Кодексом.

2. Суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть

бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а

при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Стаття 460. Особливості відповідальності за деякі види порушень митних

правил

1. Вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469,

статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії

обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується

відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не

призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх

розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються

систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної

відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

2. Перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на

переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю

шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення цих товарів

документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі

якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а

перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі

неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної

автомобільної накладної (CMR).

(Із доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 461. Види адміністративних стягнень за порушення митних правил

1. За порушення митних правил можуть бути накладені такі адміністративні стягнення:

http://yurist-online.org/

1) попередження;

2) штраф;

3) конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх

предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально

виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів -

безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім

транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для

перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними

маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі

міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів,

що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення

митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Стаття 462. Основні та додаткові адміністративні стягнення

1. Попередження та штраф можуть застосовуватися тільки як основні адміністративні

стягнення за порушення митних правил.

2. Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього

Кодексу, може застосовуватися як основне і як додаткове адміністративне стягнення.

3. За одне і те саме порушення митних правил може накладатися тільки основне або

основне і додаткове адміністративні стягнення. Якщо статтею, якою встановлюється

адміністративна відповідальність за порушення митних правил, передбачається основне і

додаткове адміністративні стягнення, застосування лише додаткового адміністративного

стягнення без основного не допускається, крім випадку, передбаченого частиною третьою

статті 467 цього Кодексу.

Стаття 463. Попередження

1. Попередження як адміністративне стягнення за порушення митних правил є офіційним

попередженням правопорушника стосовно недопустимості таких діянь у майбутньому.

Попередження виноситься у формі постанови про накладення адміністративного

стягнення.

Стаття 464. Штраф

1. Штраф як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у покладенні

на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення,

обов'язку сплатити до державного бюджету грошові кошти у сумі, яка визначається цим

Кодексом залежно від виду та характеру вчиненого правопорушення.

2. Сплата штрафу, якщо при цьому не застосовується адміністративне стягнення у вигляді

конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу,

не звільняє особу, яка вчинила порушення митних правил, від сплати митних платежів,

крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 465. Конфіскація

http://yurist-online.org/

1. Конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у

примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461

цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. При цьому моторні

транспортні засоби та несамохідні транспортні засоби, що буксируються ними,

розглядаються як самостійні об'єкти конфіскації.

2. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та

порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України.

3. Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього

Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю

особи, яка вчинила правопорушення.

Стаття 466. Забезпечення законності у разі застосування адміністративних

стягнень до порушників митних правил

1. Адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано

інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами

України.

2. Додержання органами доходів і зборів вимог закону в разі застосування

адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням

систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом

оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами,

передбаченими законодавством України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 467. Строки накладення адміністративних стягнень у справах про

порушення митних правил

1. Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу

розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних

правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення

правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі

порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього

Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

2. Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу

розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил

може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення,

а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому

числі передбачені статтями 469, 477 - 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість

місяців з дня виявлення цих правопорушень.

3. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника

ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил

може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про

закриття кримінального провадження, але не пізніше ніж через два роки з дня вчинення

правопорушення.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 18.09.2012 р. N 5288-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 68. Види порушень митних правил та відповідальність за такі

правопорушення

Стаття 468. Порушення режиму зони митного контролю

1. Проведення господарських робіт у зоні митного контролю, переміщення через межі

зони митного контролю і в межах цієї зони товарів, транспортних засобів, перетинання

меж зони митного контролю громадянами, які не перетинають митний кордон України, та

посадовими особами державних органів, які не здійснюють види контролю, зазначені у

частині першій статті 319 цього Кодексу, та їх пересування в межах цієї зони з

порушенням порядку, встановленого статтею 332 цього Кодексу, -

тягнуть за собою попередження або накладення штрафу в розмірі двадцяти

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не

закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні

під митним контролем

1. Проведення з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що

перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового

зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному

складі, операцій, не передбачених статтями 203, 325 цього Кодексу, або проведення

операцій, передбачених зазначеними статтями, без дозволу органу доходів і зборів, -

тягнуть за собою попередження або накладення штрафу в розмірі двадцяти

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2. Зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають

на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на

складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі,

користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само

невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо

товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового

зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному

складі закінчився, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

(словосполученню "користування та розпорядження",

що міститься в положеннях частини другої статті 469,

дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного

Суду України від 31.03.2015 р. N 1-рп/2015)

3. Видача без дозволу органу

доходів і зборів або втрата товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що

перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового

http://yurist-online.org/

зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному

складі, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 470. Недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного

призначення та документів до органу доходів і зборів призначення,

видача їх без дозволу органу доходів і зборів або втрата

1. Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем,

до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного

органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших

документів на ці товари, транспортні засоби не більше ніж на одну добу -

тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян.

2. Вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка

протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так

само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці

товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

3. Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці

товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів,

документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 471. Порушення порядку проходження митного контролю в зонах

(коридорах) спрощеного митного контролю

1. Порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в

зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний

кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження

(проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України

заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують

неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, -

http://yurist-online.org/

тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів

громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари,

переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством

України, - також конфіскацію цих товарів.

Стаття 472. Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного

призначення

1. Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що

переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою

точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про

товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому

декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів,

транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Стаття 473. Пересилання через митний кордон України у міжнародних

поштових та експрес-відправленнях товарів, заборонених до такого

пересилання

1. Пересилання через митний кордон України в міжнародних експрес-відправленнях

товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України, а також пересилання

у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання актами

Всесвітнього поштового союзу, -

тягне за собою конфіскацію цих товарів.

Стаття 474. Перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів в

доступі до товарів, транспортних засобів, документів

1. Перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного

контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у

доступі до товарів, транспортних засобів, документів -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів

громадян.

2. Вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка

протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так

само перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів, невиконання її вимог під час

проведення перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України

та/або перебувають під митним контролем, чи документальної перевірки дотримання

вимог законодавства України з питань державної митної справи -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 475. Неподання органу доходів і зборів звітності щодо товарів, які

перебувають під митним контролем

1. Неподання утримувачем магазину безмитної торгівлі, складу тимчасового зберігання,

митного складу, вантажного митного комплексу, особою, відповідальною за експлуатацію

складу організації - отримувача гуманітарної допомоги, органу доходів і зборів звіту про

рух товарів, а також порушення порядку ведення обліку таких товарів -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 476. Переміщення товарів через митний кордон України з

порушенням прав інтелектуальної власності

1. Ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території товарів,

призначених для виробничої або іншої підприємницької діяльності, з порушенням

охоронюваних законом прав інтелектуальної власності -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян з конфіскацією товарів, що переміщуються з порушенням права

інтелектуальної власності.

Стаття 477. Порушення встановленого законодавством порядку ввезення

товарів на територію вільної митної зони, вивезення товарів за межі

цієї території та/або встановленого законодавством порядку

проведення операцій з товарами, поміщеними в режим вільної митної

зони

1. Порушення встановленого законодавством порядку ввезення товарів на територію

вільної митної зони, вивезення товарів з цієї території, проведення операцій з товарами,

поміщеними в режим вільної митної зони, а так само порушення встановленого частиною

другою статті 436 цього Кодексу строку розпорядження товарами, розміщеними у вільній

митній зоні, у разі анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію цієї зони -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

Стаття 478. Порушення порядку зберігання товарів на митних складах та

здійснення операцій із цими товарами

1. Проведення з товарами, що зберігаються в режимі митного складу на митних складах,

операцій, передбачених частиною другою статті 127 цього Кодексу, без дозволу органу

доходів і зборів -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

http://yurist-online.org/

2. Зміна стану товарів, що зберігаються в режимі митного складу на митних складах, без

дозволу органу доходів і зборів, невжиття передбачених частиною п'ятою статті 129 цього

Кодексу заходів щодо товарів, строк зберігання яких в режимі митного складу закінчився,

а так само порушення встановленого частиною другою статті 429 цього Кодексу строку

розпорядження товарами, які зберігаються на митному складі, у разі анулювання дозволу

на відкриття та експлуатацію цього складу -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

3. Видача без дозволу органу доходів і зборів або втрата товарів, що зберігаються в режимі

митного складу на митних складах, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

(Із змінами, внесеними згідно і

з Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 479. Порушення порядку або строків розпорядження товарами,

розміщеними у магазині безмитної торгівлі

1. Порушення встановлених цим Кодексом порядку або строків розпорядження товарами,

розміщеними у магазині безмитної торгівлі, у разі ліквідації магазину або зупинення дії чи

анулювання дозволу на його відкриття та експлуатацію -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

Стаття 480. Порушення порядку здійснення операцій з переробки товарів

1. Порушення встановленого цим Кодексом та іншими актами законодавства України

порядку здійснення операцій з переробки товарів, у тому числі невивезення за межі митної

території України (неввезення на митну територію України) товарів, що переміщувалися

через митний кордон України з метою переробки, та/або продуктів їх переробки після

закінчення строку переробки, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

Стаття 481. Перевищення строку тимчасового ввезення або тимчасового

вивезення товарів

1. Перевищення встановленого відповідно до цього Кодексу строку тимчасового ввезення

товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі

митної території України не більше ніж на три доби -

тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі п'ятдесяти

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

http://yurist-online.org/

2. Вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка

протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так

само перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або

строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на три

доби, але не більше ніж на десять діб -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

3. Перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або

строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на

десять діб -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів

доходів громадян.

Стаття 482. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів,

транспортних засобів комерційного призначення через митний

кордон України поза митним контролем

1. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів

комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто

поза місцем розташування органу доходів і зборів або поза робочим часом, установленим

для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від

митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами

органу доходів і зборів -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів,

транспортних засобів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією

цих товарів, транспортних засобів і транспортних засобів, що використовувалися для

переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний

кордон України поза митним контролем.

2. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка протягом року

притягалася до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цією

статтею або статтею 483 цього Кодексу, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 200 відсотків вартості товарів,

транспортних засобів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією

цих товарів, транспортних засобів і транспортних засобів, що використовувалися для

переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний

кордон України поза митним контролем.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 483. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через

митний кордон України з приховуванням від митного контролю

http://yurist-online.org/

1. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з

приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених

сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких

товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів

і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів,

одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо

найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов

зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або

одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості,

необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів -

безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також

товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що

використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних

правил через митний кордон України.

2. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка протягом року

притягалася до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цією

статтею або статтею 482 цього Кодексу, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 200 відсотків вартості товарів -

безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також

товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що

використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних

правил через митний кордон України.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 484. Зберігання, перевезення чи придбання товарів, транспортних

засобів комерційного призначення, ввезених на митну територію

України поза митним контролем або з приховуванням від митного

контролю

1. Зберігання, перевезення, придбання чи використання товарів, транспортних засобів

комерційного призначення, ввезених на митну територію України поза митним контролем

або з приховуванням від митного контролю, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів,

транспортних засобів або їх конфіскацію.

Стаття 485. Дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних

платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії,

спрямовані на ухилення від сплати митних платежів

1. Заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних

платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов

зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за

належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження,

http://yurist-online.org/

відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для

визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж

метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних

платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення

від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги

щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі

пільги, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних

платежів.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ XIX

ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВАХ ПРО ПОРУШЕННЯ МИТНИХ

ПРАВИЛ

Глава 69. Порядок провадження у справах про порушення митних правил

Стаття 486. Завдання та зміст провадження у справі про порушення митних

правил

1. Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне,

всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з

дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також

виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та

запобігання таким правопорушенням.

2. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання

процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення

постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 18.09.2012 р. N 5288-VI,

від 14.10.2014 р. N 1697-VII)

Стаття 487. Правове забезпечення провадження у справах про порушення

митних правил

1. Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до

цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України

про адміністративні правопорушення.

Стаття 488. Порушення справи про порушення митних правил

1. Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту

складення протоколу про порушення митних правил.

http://yurist-online.org/

Стаття 489. Обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про

порушення митних правил

1. Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана

з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його

вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що

пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що

вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші

обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 490. Посадові особи, уповноважені складати протоколи про

порушення митних правил

1. Протокол про порушення митних правил мають право складати:

1) посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати

митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів

комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили

порушення митних правил;

2) посадові особи органів доходів і зборів, які згідно з посадовими обов'язками мають таке

право;

3) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади,

що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або

керівником митниці.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 491. Підстави для порушення справи про порушення митних

правил

1. Підставами для порушення справи про порушення митних правил є:

1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення

митних правил;

2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил,

отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю,

зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу;

3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від

митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних

організацій.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 492. Мова, якою здійснюється провадження у справі про порушення

митних правил

http://yurist-online.org/

1. Провадження у справі про порушення митних правил здійснюється державною мовою.

2. Особи, які беруть участь у провадженні у справі про порушення митних правил і не

володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви,

давати пояснення, подавати клопотання рідною мовою, а також користуватися послугами

перекладача.

Стаття 493. Посадові особи органів доходів і зборів, які здійснюють

провадження у справі про порушення митних правил

1. Провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків,

передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні

діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення. Окремі процесуальні дії у

справі про порушення митних правил можуть вчинятися посадовими особами,

уповноваженими складати протоколи про порушення митних правил відповідно до статті

490 цього Кодексу, а у випадку, передбаченому статтею 518 цього Кодексу, - також

посадовими особами іншого органу доходів і зборів.

2. Керівник центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує

державну податкову і митну політику, або особа, яка виконує його обов'язки, має право

передавати справу про порушення митних правил для здійснення провадження з однієї

митниці до іншої.

3. Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, можуть здійснювати провадження у будь-

якій справі про порушення митних правил, порушеній будь-яким органом доходів і зборів

України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 494. Протокол про порушення митних правил

1. Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова

особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол

за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику.

2. Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані:

1) дату і місце його складення;

2) посаду, прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол;

3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до

відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено;

4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил;

5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за

таке порушення;

http://yurist-online.org/

6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є;

7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів,

вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу;

8) інші необхідні для вирішення справи відомості.

3. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні

протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за

порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і

свідками.

4. Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення

митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний

запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних

правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а

також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно

викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу

вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі

пояснення.

5. У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної

відповідальності за порушення митних правил, роз'яснюються її права, передбачені

статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у

справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься

відмітка, яка підписується цією особою.

6. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про

порушення митних правил.

7. Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі,

яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

8. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за

порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься

відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка

склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом

трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної

відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в

митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається

врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності

за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце

проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

9. Протокол, а також вилучені товари, транспортні засоби комерційного призначення та

документи, зазначені в протоколі, передаються до митниці, в зоні якої виявлено

порушення митних правил.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 495. Докази у справі про порушення митних правил

http://yurist-online.org/

1. Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі

яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність

порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають

значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками

до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та

інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також

товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально

виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування

безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю,

транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх

предметів порушення митних правил через митний кордон України.

2. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про

порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що

ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх

сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 496. Провадження у справі про порушення митних правил за

матеріалами, одержаними від правоохоронних органів

1. У разі закриття кримінального провадження про контрабанду за наявності в діях особи

ознак порушення митних правил матеріали про таке порушення передаються до органу

доходів і зборів або до суду для притягнення зазначеної особи до адміністративної

відповідальності. Постанова по такій справі виноситься у строк, передбачений частиною

другою статті 467 цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 497. Особи, які беруть участь у провадженні у справах про

порушення митних правил

1. У провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь:

1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних

правил;

http://yurist-online.org/

2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу

(заінтересовані особи);

3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за

порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники,

які діють на підставі довіреності, доручення);

4) захисники;

5) представники органів доходів і зборів;

6) свідки;

7) експерти;

8) перекладачі;

9) поняті.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 498. Права та обов'язки осіб, які притягуються до адміністративної

відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих

осіб

1. Особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних

правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього

Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у

органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з

них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути

присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових

засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та

відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника,

виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові

пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови

органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм

законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними

їм процесуальними правами.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 499. Представники осіб, які притягуються до адміністративної

відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих

осіб

1. Представниками осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за

порушення митних правил, а також власників товарів, транспортних засобів, зазначених у

пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересованих осіб), можуть бути:

http://yurist-online.org/

1) законні представники: батьки, усиновителі, опікуни або піклувальники на підставі

документів, що посвідчують їх повноваження, - у справах осіб, які є неповнолітніми або

особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у

справах про порушення митних правил. Законні представники можуть доручити участь у

справі іншій особі, обраній ними як представник;

2) інші особи - на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Довіреність громадянина

на участь у справі може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель

працює, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання;

військовослужбовця - командиром військової частини; особи, яка проживає в населеному

пункті, де немає нотаріусів, - уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого

самоврядування.

2. Особиста участь у справі громадянина не позбавляє його права мати у цій справі

представника.

3. Законні представники користуються під час участі у справі всіма правами, зазначеними

у статті 498 цього Кодексу. Повноваження інших представників на участь у справі дають

їм право на вчинення від імені осіб, яких вони представляють, усіх дій, зазначених у статті

498 цього Кодексу, крім передачі повноважень іншій особі (передоручення), оскарження

постанови органу доходів і зборів або суду (судді), одержання товарів або грошових сум у

разі їх повернення. Повноваження представника на вчинення кожної із зазначених дій

повинні бути спеціально обумовлені у виданій йому довіреності.

4. Не можуть бути представниками осіб, які притягуються до адміністративної

відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб:

1) особи, які не досягли 18-річного віку;

2) особи, над якими встановлено опіку, піклування;

3) адвокати, які прийняли доручення про надання юридичної допомоги з порушенням

правил, встановлених законодавством України про адвокатуру.

5. Посадові особи органів доходів і зборів, а також судді, прокурори, слідчі та працівники

підрозділу, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, не можуть бути

представниками осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за

порушення митних правил, та заінтересованих осіб, крім випадків, коли вони діють як

батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники цих осіб.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 500. Захисник у справі про порушення митних правил

1. Захисником є особа, яка в порядку, встановленому законом, уповноважена здійснювати

захист прав і законних інтересів особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності за порушення митних правил, а у разі необхідності - свідка та надавати

їм необхідну юридичну допомогу.

http://yurist-online.org/

2. Як захисники допускаються адвокати та інші фахівці у галузі права, які згідно із

законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням

юридичної особи. Захисниками можуть бути також близькі родичі особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідка, їх опікуни або

піклувальники.

3. Повноваження захисника на участь у справі підтверджується:

1) адвоката - довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою

особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи

дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової

допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов'язково додається

витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав

на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписом сторін договору;

2) виключено;

3) інших фахівців у галузі права, які згідно із законом мають право на надання правової

допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, - угодою або дорученням

юридичної особи;

4) близьких родичів, опікунів або піклувальників - заявою особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідка про їх допуск до

участі у справі як захисників.

4. Захисник допускається до участі у справі на будь-якій стадії провадження.

5. Як захисники свідка, запрошені ним для надання правової допомоги під час опитування

чи проведення інших процесуальних дій за участю свідка, допускаються особи, які

відповідають вимогам частин другої і третьої цієї статті.

6. Захисник під час участі у справі користується усіма правами, зазначеними у статті 498

цього Кодексу, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо

особою, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних

правил, і не може бути доручена захиснику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 05.07.2012 р. N 5076-VI)

Стаття 501. Представник органу доходів і зборів

1. Представник органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у

справі про порушення митних правил, підтримує позицію цього органу щодо притягнення

до адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, під час

розгляду зазначеної справи судом.

2. Представник органу доходів і зборів здійснює свої повноваження в суді на підставі

належно оформленої довіреності, виданої органом доходів і зборів.

3. Представник органу доходів і зборів має право ознайомлюватися з документами,

долученими до справи, робити з них витяги або знімати копії, одержувати копії рішень,

постанов, ухвал суду, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у

http://yurist-online.org/

дослідженні доказів, ставити запитання іншим особам, які беруть участь у справі, заявляти

клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення суду, подавати свої доводи,

міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти

клопотань, доводів і міркувань інших осіб, які беруть участь у справі, ознайомлюватися з

журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з

приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового

засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з

приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення, постанови і ухвали

суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 502. Експерт

1. Експертом може бути особа, яка має необхідні знання для надання відповідного

висновку.

2. Експерт призначається посадовою особою органу доходів і зборів, в провадженні якої

перебуває справа про порушення митних правил, у разі потреби в спеціальних знаннях.

3. Експерт зобов'язаний надати об'єктивні висновки з поставлених перед ним питань.

4. Експерт має право:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, які стосуються предмета експертизи;

2) заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів, необхідних для надання

висновків.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 503. Перекладач

1. Перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для

здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил.

2. Перекладач зобов'язаний точно і в повному обсязі здійснювати доручений йому

переклад, у разі необхідності брати участь у проведенні процесуальних дій у справі про

порушення митних правил.

3. Як перекладач може виступати посадова особа органу доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 504. Свідок у справі про порушення митних правил

1. Свідком може бути будь-яка особа, якщо є підстави вважати, що їй відомі обставини, що

підлягають встановленню у справі про порушення митних правил.

http://yurist-online.org/

2. За викликом органу, посадова особа якого здійснює провадження у справі про

порушення митних правил, свідок зобов'язаний з'явитися у призначений час до цього

органу і дати детальні та правдиві пояснення, повідомити все відоме йому у справі та

відповісти на поставлені запитання.

3. Свідок має право:

1) давати показання рідною мовою або іншою мовою, якою він вільно володіє, і

користуватися допомогою перекладача;

2) заявляти відвід перекладачу;

3) знати, у зв'язку з чим і в якій справі він опитується;

4) власноручно викладати свої показання в протоколі опитування;

5) обирати за власним бажанням захисника під час опитування чи проведення інших

процесуальних дій за своєю участю відповідно до цього Кодексу та на іншу правову

допомогу в порядку, встановленому законом, а також відмовитися від запрошеного ним

захисника. Захисник може запрошуватися свідком, його законним представником, а також

іншими особами на його прохання чи за його згодою;

6) користуватися нотатками і документами при дачі пояснень у тих випадках, коли

показання стосуються будь-яких розрахунків та інших даних, які йому важко тримати в

пам'яті;

7) відмовитися давати пояснення щодо себе, членів сім'ї та близьких родичів, а також у

разі, якщо у нього немає можливості вільно, без неправомірних обмежень, отримати

правову допомогу в обсязі і формах, як він того потребує, в тому числі запросити

захисника;

8) знайомитися з протоколом опитування і клопотати про внесення до нього змін,

доповнень і зауважень, власноручно робити такі доповнення і зауваження;

9) оскаржувати дії посадової особи митного органу, яка проводила опитування, в порядку,

встановленому цим Кодексом;

10) одержувати відшкодування витрат, пов'язаних з викликом для дачі пояснень.

4. У разі наявності відповідних підстав свідок має право на забезпечення безпеки шляхом

застосування заходів, передбачених законом.

Стаття 505. Поняті у справі про порушення митних правил

1. Понятими є особи, які залучаються до участі у проведенні процесуальних дій у справі

про порушення митних правил.

2. Як поняті запрошуються особи, не заінтересовані у справі. Понятим не може бути родич

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних

правил, її представника, а також працівники органів доходів і зборів.

http://yurist-online.org/

3. Поняті, присутні при проведенні процесуальних дій, засвідчують своїми підписами

відповідність записів у протоколі проведеним діям.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 506. Обставини, що виключають можливість здійснення посадовою

особою органу доходів і зборів провадження у справі про порушення

митних правил

1. Посадова особа органу доходів і зборів не може здійснювати провадження у справі про

порушення митних правил, якщо вона є родичем особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності за це правопорушення, її представника, інших осіб, які

беруть участь у провадженні у справі, а також коли існують інші обставини, які дають

підстави вважати, що ця посадова особа може бути особисто заінтересована у вирішенні

справи.

2. Питання про передачу такої справи іншій посадовій особі органу доходів і зборів

вирішується керівником цього органу або його заступником.

3. Якщо керівник органу доходів і зборів, в якому здійснюється провадження у справі про

порушення митних правил, є родичем особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності за порушення митних правил, її представника, інших осіб, які беруть

участь у провадженні у справі, а також якщо існують інші обставини, які дають підстави

вважати, що керівник зазначеного органу може бути особисто заінтересованим у розгляді

справи, справа підлягає передачі іншому органу доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 70. Адміністративне затримання

Стаття 507. Мета і порядок застосування адміністративного затримання

1. З метою припинення порушення митних правил, встановлення особи, яка вчинила

порушення митних правил, а також для складення протоколу про порушення митних

правил, якщо його неможливо скласти на місці вчинення правопорушення, допускається

адміністративне затримання особи, яка вчинила таке порушення, на строк до трьох годин.

2. Адміністративне затримання здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів за

вмотивованим письмовим рішенням керівника цього органу або його заступника, а в разі

їх відсутності (в нічний час, у вихідні та святкові дні тощо) - старшого чергової зміни.

3. Працівники правоохоронних органів та військовослужбовці повинні надавати допомогу

посадовим особам органу доходів і зборів, які здійснюють адміністративне затримання, в

разі вчинення опору або спроби втечі особи, яка підлягає затриманню, з місця події.

4. Строк адміністративного затримання обчислюється з моменту доставлення особи до

службового приміщення органу доходів і зборів або до іншого приміщення, де проведення

необхідних дій з метою, визначеною в частині першій цієї статті, є можливим.

http://yurist-online.org/

5. У разі виявлення порушення митних правил, за яке цим Кодексом передбачено

застосування адміністративного стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних

засобів, строк адміністративного затримання особи, яка знаходиться у службовому

приміщенні органу доходів і зборів або в іншому приміщенні у зв'язку з проведенням

митного контролю або митного оформлення таких товарів, транспортних засобів,

обчислюється з моменту винесення вмотивованого письмового рішення про її

адміністративне затримання. Митний контроль та митне оформлення товарів,

транспортних засобів при цьому зупиняються. У разі виявлення інших порушень митних

правил строк адміністративного затримання обчислюється з моменту завершення митного

контролю та митного оформлення.

6. Про адміністративне затримання складається протокол, форма якого затверджується

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику. У протоколі обов'язково зазначаються: дата і місце його

складення; посада, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про

особу затриманого, час і підстави затримання, робиться відмітка про застосування

фізичної сили або спеціальних засобів, якщо таке мало місце.

7. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманою особою. У

разі відмови затриманої особи від підписання протоколу в протоколі робиться запис про

це. Копія протоколу вручається затриманій особі.

8. Орган доходів і зборів, який здійснив тимчасове затримання особи, невідкладно

повідомляє про це її родичів, а якщо затриманий громадянин-нерезидент не має родичів на

території України - дипломатичне представництво або консульську установу відповідної

іноземної держави.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 71. Процесуальні дії у справі про порушення митних правил та

порядок їх проведення

Стаття 508. Проведення процесуальних дій

1. У справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою

отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

2. До процесуальних дій належать:

1) складення протоколу про порушення митних правил;

2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення

митних правил, свідків, інших осіб;

3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних

правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них;

4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461

цього Кодексу, та документів на них;

http://yurist-online.org/

5) митне обстеження;

6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання;

7) експертиза;

8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

3. Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої

цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 509. Опитування осіб, які притягуються до адміністративної

відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб

1. Посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про

порушення митних правил, може опитувати особу, яка притягується до адміністративної

відповідальності за це правопорушення, а також свідків, інших осіб.

2. Особи, які викликаються для опитування, повинні з'явитися на виклик органу доходів і

зборів і правдиво повідомити все, що їм відомо про обставини, які стосуються справи про

порушення митних правил.

3. Особи, які підлягають опитуванню у справі, викликаються повісткою, яка вручається їм

під розписку, або телефонограмою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку.

4. У повістці зазначаються прізвище, ім'я, по батькові особи, яка викликається для

опитування, посада, прізвище, ім'я, по батькові посадової особи органу доходів і зборів, у

провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, місце та час явки.

5. Про проведення опитування складається протокол за формою, встановленою

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 510. Витребування документів, необхідних для провадження у справі

про порушення митних правил

1. Посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про

порушення митних правил, може витребувати документи, необхідні для розгляду справи, у

тому числі матеріали фото- і кінозйомки, звуко- і відеозапису, інформаційних баз та банків

даних, а також інші носії інформації.

2. Особа, якій адресовано вимогу про подання документів, зобов'язана не пізніш як у

п'ятиденний строк надіслати їх посадовій особі органу доходів і зборів, яка вимагає подати

документи.

http://yurist-online.org/

3. У разі якщо відсутність документів може призвести до порушення господарської

діяльності підприємства або неможливості підготовки та подання установленої

законодавством звітності, особа, якій адресовано вимогу про подання документів, надає

належним чином завірені копії таких документів або витяги з них з письмовим

обґрунтуванням неможливості надання оригіналів документів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 511. Тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і

документів

1. Товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи,

необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово

вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з

відповідними носіями.

2. У разі виявлення порушень митних правил, передбачених статтями 471 - 473, 476, 482 -

484 цього Кодексу, вилучення товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є

обов'язковим.

3. У разі вчинення порушення митних правил особою, яка не має в Україні постійного

місця проживання або адреси, допускається вилучення товарів, транспортних засобів у

кількості, необхідній для забезпечення стягнення штрафу або вартості товарів,

транспортних засобів відповідно до частини другої статті 541 цього Кодексу.

4. Вилучені товари, транспортні засоби та документи повинні бути перелічені у протоколі,

що складається в передбачених цим Кодексом випадках, або в доданому до нього описі з

точним зазначенням кількості, міри, ваги та особливих ознак цих товарів, транспортних

засобів та документів, а також вартості товарів, транспортних засобів.

Стаття 512. Оскарження тимчасового вилучення товарів, транспортних

засобів

1. Тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів та документів, зазначених у частині

першій статті 511 цього Кодексу, може бути оскаржено в порядку, встановленому главою 4

цього Кодексу та іншими законами України.

2. Подання скарги на рішення про застосування тимчасового вилучення товарів,

транспортних засобів та документів, зазначених у частині першій статті 511 цього Кодексу,

не зупиняє дію такого рішення.

Стаття 513. Проведення митних обстежень

1. Посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про

порушення митних правил і яка має достатні підстави вважати, що на території або в

приміщеннях підприємств, або в транспортних засобах, що їм належать, знаходяться

товари, що є безпосередніми предметами порушення митних правил, або товари із

спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для

приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю,

http://yurist-online.org/

транспортні засоби, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів

порушення митних правил через митний кордон України, а також документи та

інформація, у тому числі ті, що перебувають в електронному вигляді, необхідні для

розгляду справи про порушення митних правил, може проводити митне обстеження таких

територій, приміщень або транспортних засобів.

2. Митне обстеження проводиться з метою виявлення товарів, документів, інформації,

зазначених у частині першій цієї статті, та їх тимчасового вилучення відповідно до статті

511 цього Кодексу.

3. Митне обстеження проводиться у присутності посадових осіб підприємств, зазначених

у частині першій цієї статті.

4. Посадові особи органів доходів і зборів мають право запросити до участі у митному

обстеженні спеціалістів.

5. Про проведення митного обстеження складається протокол за формою, встановленою

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 514. Пред'явлення товарів, транспортних засобів, документів для

впізнання

1. За рішенням посадової особи органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться

справа про порушення митних правил, особі, яка вчинила це порушення, а також свідку

можуть бути пред'явлені товари, транспортні засоби, документи для впізнання.

2. Особу, яка бере участь у впізнанні, спочатку опитують про обставини, за яких вона

бачила товари, транспортні засоби, документи, зазначені у частині першій цієї статті, та

ознаки, за якими вона може провести впізнання.

3. Товари, транспортні засоби, документи пред'являються в групі однорідних товарів,

транспортних засобів, документів.

4. Пред'явлення для впізнання проводиться в присутності понятих.

5. Про пред'явлення товарів, транспортних засобів, документів для впізнання складається

протокол за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 515. Експертиза та висновок експерта

1. Експертиза призначається, якщо для з'ясування питань, що виникають у справі про

порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей

науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

http://yurist-online.org/

2. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та

досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує

державну податкову і митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ

або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою органу доходів і

зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа,

щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної

експертизи.

3. Поставлені перед експертом питання та його висновок не повинні виходити за межі

спеціальних знань експерта. Експерт надає висновок у письмовій формі від свого імені. У

висновку викладаються суть проведеної ним експертизи та обґрунтування відповіді на

поставлені запитання.

4. Якщо експерт під час проведення експертизи встановить обставини, що мають значення

для справи, з приводу яких йому не було поставлено запитань, він має право викласти ці

обставини у своєму висновку.

5. Висновок експерта не є обов'язковим для посадової особи органу доходів і зборів, у

провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. У разі незгоди цієї

особи з висновком експерта у постанові, яка виноситься у справі, повинно міститися

обґрунтування такої незгоди.

6. У разі неналежної якості або повноти висновку експерта може бути призначена

повторна експертиза, проведення якої доручається іншому експерту (експертам).

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 516. Порядок призначення експертизи

1. Визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа органу доходів і зборів,

у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить

постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта

або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень

центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної

установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні

питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються

матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

2. До призначення експерта з'ясовуються необхідні відомості про його професіоналізм та

компетентність.

3. Рішення про призначення експертизи є обов'язковим для експерта, а також для

посадових осіб підприємства, де працює експерт.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 517. Одержання проб та зразків для проведення експертизи

http://yurist-online.org/

1. Посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про

порушення митних правил, має право відбирати в осіб, які притягуються до

відповідальності за порушення митних правил, зразки підпису, почерку, а також брати

проби та зразки товарів, необхідні для проведення експертизи.

2. Особа, щодо якої порушено справу про порушення митних правил, її представники,

захисник, мають право клопотатися перед органом доходів і зборів, посадова особа якого

здійснює провадження у зазначеній справі, про взяття проб та зразків для проведення

експертизи. У разі відмови у задоволенні такого клопотання орган доходів і зборів

повинен письмово повідомити про це особу, яка подала клопотання, з вмотивованим

обґрунтуванням причин відмови.

3. У разі потреби взяття проб та зразків може проводитися також в осіб, не зазначених у

частині першій цієї статті, свідчення та участь яких у вивченні та оцінці обставин

порушення митних правил можуть мати істотне значення для провадження і розгляду

справи.

4. Посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні або на розгляді якої знаходиться

справа про порушення митних правил, виносить постанову про взяття проб та зразків.

5. До взяття проб та зразків у разі потреби може залучатися експерт.

6. Про взяття проб та зразків складається протокол.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 518. Доручення на проведення окремих процесуальних дій

1. Посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про

порушення митних правил, має право доручити проведення конкретних процесуальних дій

посадовій особі іншого органу доходів і зборів.

2. Доручення повинно бути виконано не більш як у п'ятиденний строк з дня його

одержання.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 519. Витрати у справі про порушення митних правил

1. Витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на

інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів,

зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених органами

доходів і зборів витрат на провадження або розгляд справи.

2. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що

виплачуються експерту за виконання його обов'язків та за роботу, виконану за дорученням

органу доходів і зборів, виплати добових, компенсації на проїзд до органу доходів і зборів і

назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат,

пов'язаних з викликом для дачі пояснень.

http://yurist-online.org/

3. За робітниками та службовцями, які викликаються до органу доходів і зборів як свідки,

експерти, перекладачі, зберігається середній місячний заробіток за місцем основної

роботи. Особи, які не є робітниками та службовцями, отримують у зв'язку з таким

викликом грошову компенсацію, яку виплачує орган доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 520. Відшкодування витрат у справі про порушення митних правил

1. Витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої

винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату

послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету.

2. Посадова особа органу доходів і зборів, в провадженні якої знаходиться справа про

порушення митних правил, а також посадова особа, яка здійснює розгляд цієї справи,

зобов'язані зібрати та додати до справи документи про понесені у справі витрати.

3. Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум,

що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами

встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 521. Компроміс у справі про порушення митних правил

1. За відсутності в діях особи, яка вчинила порушення митних правил, ознак

кримінального правопорушення провадження у справі про це правопорушення може бути

припинено шляхом компромісу. Компроміс полягає в укладенні мирової угоди між

зазначеною особою та органом доходів і зборів, посадова особа якого здійснює

провадження у справі.

2. За умовами мирової угоди сторони зобов'язуються:

1) особа, яка вчинила порушення митних правил, - у визначений строк, який не може

перевищувати 30 днів, внести до державного бюджету кошти в сумі, що дорівнює сумі

штрафу, передбаченого санкцією відповідної статті цього Кодексу, та/або задекларувати в

митний режим відмови на користь держави товари - безпосередні предмети порушення

митних правил, а у відповідних випадках - також товари із спеціально виготовленими

сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх

предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортні засоби, що

використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил

через митний кордон України. Якщо за висновком органу доходів і зборів реалізація

зазначених товарів, транспортних засобів є неможливою, а також якщо ці товари,

транспортні засоби не можуть бути випущені у вільний обіг, вони підлягають

декларуванню в митний режим знищення або руйнування;

2) орган доходів і зборів - припинити провадження у справі про порушення митних правил

щодо цієї особи та здійснити митне оформлення задекларованих нею товарів відповідно

до заявленого митного режиму.

http://yurist-online.org/

3. Товари, транспортні засоби, зазначені у частині другій цієї статті, можуть бути

предметом мирової угоди лише за умови, що особа, яка вчинила порушення митних

правил, є власником цих товарів, транспортних засобів або уповноважена розпоряджатися

ними.

4. Особа, яка вчинила порушення митних правил, звертається до керівника органу доходів

і зборів із заявою довільної форми з проханням про припинення справи про це порушення

митних правил шляхом компромісу. Факт подання такої заяви фіксується у порядку,

визначеному частинами третьою і четвертою статті 264 цього Кодексу. У разі відсутності

законних підстав для припинення справи про порушення митних правил шляхом

компромісу орган доходів і зборів протягом одного робочого дня, наступного за днем

подання заяви, надає заявнику вмотивовану відповідь про причини незастосування

процедури компромісу.

5. Мирова угода укладається у письмовій формі. Право її підписання від імені митниць

надається керівникам цих митниць або їх заступникам, а від імені центрального органу

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику, - посадовим особам, уповноваженим на це відповідно до посадових інструкцій.

Типова мирова угода затверджується центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

6. У разі невиконання особою, яка вчинила порушення митних правил, у визначений

мировою угодою строк, який не може перевищувати 30 днів, дій, зазначених у частині

другій цієї статті, угода вважається недійсною і провадження у справі про порушення

митних правил поновлюється.

7. Мирова угода у справі про порушення митних правил оскарженню не підлягає.

8. У разі припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом

компромісу особа, яка вчинила це правопорушення, вважається такою, що не була

притягнута за нього до адміністративної відповідальності.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 16.05.2013 р. N 245-VII,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 522. Органи, уповноважені розглядати справи про порушення

митних правил

1. Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 -

481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

2. Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 471 - 473, 476, 482 - 484

цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не

досягли 18-річного віку, розглядаються місцевими судами (суддями).

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 523. Повноваження посадових осіб органів доходів і зборів щодо

розгляду справ про порушення митних правил

http://yurist-online.org/

1. Від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками

цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими

особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими

особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 524. Місце розгляду справи про порушення митних правил

1. Справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу

доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 525. Строк розгляду справи про порушення митних правил

1. Справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня

отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів,

необхідних для вирішення справи.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 526. Присутність під час розгляду справи особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або

її представника

1. Справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка

притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її

представника.

2. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і

зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за

порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо

це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення

митних правил.

3. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду

справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної

відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів.

4. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка

притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у

випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо

від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 527. Види постанов у справі про порушення митних правил

1. У справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що

розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

2. У постанові про проведення додаткової перевірки зазначаються конкретні суб'єкти,

завдання та строки перевірки. Ці дії не повинні порушувати права громадянина, шкодити

господарській діяльності юридичної особи.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 528. Особливості розгляду судом справ про порушення митних

правил

1. Справа про порушення митних правил розглядається суддею одноособово.

2. У справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов,

передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

3. У разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у

справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або

адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані

товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка

притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її

представникові. Якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в

натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за

ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій

частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних

коштів, з державного бюджету.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI)

Глава 72. Оскарження постанов у справах про порушення митних правил

Стаття 529. Порядок оскарження постанов у справах про порушення

митних правил

1. Постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до

центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

http://yurist-online.org/

податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в

порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

2. Якщо постанова митниці одночасно оскаржується до центрального органу виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та до

суду і суд приймає адміністративний позов до розгляду, розгляд скарги центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику, припиняється.

3. Постанова центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику, у справі про порушення митних правил, а

також його постанова по скарзі на постанову митниці у такій справі можуть бути

оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку,

передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

4. Скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про

порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про

адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за

заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений

відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування

та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

5. Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена

особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і

зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду

(судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про

адміністративні правопорушення та іншими законами України.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 18.09.2012 р. N 5288-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 14.10.2014 р. N 1697-VII)

Стаття 530. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі

про порушення митних правил

1. Законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних

правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови

центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в

порядку контролю.

2. За результатами перевірки центральний орган виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, що проводив перевірку,

приймає одне з таких рішень:

1) про залишення постанови без змін, а скарги - без задоволення;

2) про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд;

3) про скасування постанови та закриття справи;

http://yurist-online.org/

4) про зміну виду адміністративного стягнення в межах відповідальності, передбаченої за

відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено.

3. Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує

державну податкову і митну політику, рішення, зазначені у частині другій цієї статті,

приймаються шляхом винесення постанов.

4. Копія рішення по скарзі на постанову у справі про порушення митних правил протягом

трьох днів з дня його винесення надсилається центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, особі, стосовно

якої винесено постанову, поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

5. У разі скасування постанови у справі про порушення митних правил суми штрафів

повертаються особам, які притягалися до адміністративної відповідальності за це

правопорушення, або уповноваженим ними особам з державного бюджету органами, що

здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, за поданням відповідних

органів доходів і зборів.

6. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних

правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного

судочинства України.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 18.09.2012 р. N 5288-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 14.10.2014 р. N 1697-VII)

Стаття 531. Підстави для скасування або зміни постанови про накладення

адміністративного стягнення за порушення митних правил

1. Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за

порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення

митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення

митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в

розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше

обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її

розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

http://yurist-online.org/

2. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного

стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про

порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Стаття 532. Строки розгляду скарги (адміністративного позову) на

постанову у справі про порушення митних правил

1. Скарга (адміністративний позов) на постанову у справі про порушення митних правил

розглядається у строки, встановлені законом.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 18.09.2012 р. N 5288-VI,

від 14.10.2014 р. N 1697-VII)

Стаття 533. Наслідки подання скарги (адміністративного позову)

1. Подання скарги (адміністративного позову) зупиняє виконання постанови у справі про

порушення митних правил до закінчення розгляду скарги (адміністративного позову).

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 18.09.2012 р. N 5288-VI,

від 14.10.2014 р. N 1697-VII)

Глава 73. Виконання постанов органів доходів і зборів про накладення

адміністративних стягнень за порушення митних правил

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 534. Обов'язковість постанов органів доходів і зборів про

накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил

1. Постанови органів доходів і зборів про накладення адміністративних стягнень за

порушення митних правил є обов'язковими для виконання.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 535. Загальні положення щодо порядку виконання постанови органу

доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за

порушення митних правил

1. Постанова органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за

порушення митних правил підлягає виконанню після закінчення строку оскарження,

зазначеного у статті 529 цього Кодексу.

2. Орган доходів і зборів, який виніс постанову про накладення адміністративного

стягнення за порушення митних правил, виконує її самостійно або через державного

виконавця.

http://yurist-online.org/

3. У разі винесення органом доходів і зборів кількох постанов про накладення

адміністративних стягнень за порушення митних правил щодо однієї особи кожна

постанова виконується окремо.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 536. Давність виконання постанови органу доходів і зборів про

накладення адміністративного стягнення за порушення митних

правил

1. Не підлягає виконанню постанова органу доходів і зборів про накладення

адміністративного стягнення за порушення митних правил, якщо її не було звернуто до

виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 537. Контроль за виконанням постанови органу доходів і зборів про

накладення адміністративного стягнення за порушення митних

правил

1. Контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови органу доходів і зборів

про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил здійснюється

органом доходів і зборів, який виніс постанову.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 538. Порядок виконання постанови органу доходів і зборів про

винесення попередження

1. Постанова органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за

порушення митних правил у вигляді попередження виконується органом доходів і зборів,

який виніс постанову, шляхом оголошення постанови особі, яка притягується до

адміністративної відповідальності, з врученням їй копії такої постанови.

2. Якщо постанова органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення у

вигляді попередження виноситься за відсутності особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності, копія постанови протягом трьох днів з дня її винесення

висилається зазначеній особі поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 539. Порядок виконання постанови органу доходів і зборів про

накладення штрафу

1. Штраф повинен бути сплачений особою, яка вчинила порушення митних правил, не

пізніше 15 днів з дня вручення або надіслання їй копії постанови органу доходів і зборів

http://yurist-online.org/

про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше 15 днів з дня

залишення скарги (адміністративного позову) без задоволення.

2. Сума штрафу вноситься особою, яка вчинила порушення митних правил, до державного

бюджету у порядку, встановленому законодавством України.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 18.09.2012 р. N 5288-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 14.10.2014 р. N 1697-VII)

Стаття 540. Примусове виконання постанови органу доходів і зборів або

суду про накладення штрафу

1. У разі якщо штраф не буде сплачено у строки, встановлені статтею 539 цього Кодексу,

постанова органу доходів і зборів або суду (судді) надсилається для примусового

виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи

порушника або за місцезнаходженням його майна.

2. Постанова органу доходів і зборів або суду (судді), по якій стягнення штрафу проведено

повністю, з відміткою про виконання повертається до органу доходів і зборів або до суду,

що виніс постанову.

3. Штраф вноситься до державного бюджету.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 541. Виконання постанови суду (судді) про конфіскацію

1. Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення за порушення

митних правил у частині конфіскації виконується державним виконавцем в установленому

законом порядку.

2. У разі неможливості конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3

статті 461 цього Кодексу, з осіб, які вчинили порушення митних правил, державним

виконавцем за рішенням суду в установленому законом порядку може стягуватися вартість

цих товарів, транспортних засобів.

3. Витрати органу доходів і зборів, пов'язані із зберіганням товарів, транспортних засобів,

щодо яких прийнято постанову про конфіскацію, до моменту винесення такої постанови

повинні бути відшкодовані особою, яка вчинила порушення митних правил. Порядок

відшкодування зазначених витрат встановлюється центральним органом виконавчої влади,

що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Розмір суми,

що підлягає відшкодуванню, розраховується в порядку, передбаченому законодавством

України для визначення собівартості платних послуг.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 542. Виконання постанови органу доходів і зборів про накладення

адміністративного стягнення за порушення митних правил на осіб,

які проживають або перебувають за межами України

1. Постанова органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за

порушення митних правил на осіб, які проживають або перебувають за межами України,

виконується за рахунок майна цих осіб, що знаходиться на території України.

2. У разі відсутності в Україні майна, що належить зазначеним у частині першій цієї статті

особам, порядок виконання постанови органу доходів і зборів про накладення на них

адміністративних стягнень за порушення митних правил визначається законодавством

України та укладеними відповідно до закону міжнародними договорами України з

державами, на території яких проживають або перебувають ці особи.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Розділ XX

ОРГАНИ ДОХОДІВ І ЗБОРІВ

(Назва розділу із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 74. Структура та організація діяльності органів доходів і зборів

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 543. Здійснення державної митної справи

1. Безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і

зборів.

(У редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 544. Призначення та основні завдання органів доходів і зборів

1. Призначенням органів доходів і зборів є створення сприятливих умов для розвитку

зовнішньоекономічної діяльності, забезпечення безпеки суспільства, захист митних

інтересів України.

2. Здійснюючи державну митну справу, органи доходів і зборів виконують такі основні

завдання:

1) забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання

невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи;

2) забезпечення виконання зобов'язань, передбачених міжнародними договорами України з

питань державної митної справи, укладеними відповідно до закону;

http://yurist-online.org/

3) створення сприятливих умов для полегшення торгівлі, сприяння транзиту, збільшення

товарообігу та пасажиропотоку через митний кордон України, здійснення разом з митними

органами інших держав заходів щодо удосконалення процедури пропуску товарів,

транспортних засобів через митний кордон України, їх митного контролю та митного

оформлення;

4) здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон

України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), за

допомогою технічних засобів контролю тощо;

5) аналіз та управління ризиками з метою визначення форм та обсягів митного контролю;

6) забезпечення справляння митних платежів, контроль правильності обчислення,

своєчасності та повноти їх сплати, застосування заходів щодо їх примусового стягнення у

межах повноважень, визначених цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими

актами законодавства України, організація застосування гарантій забезпечення сплати

митних платежів, взаємодія з банківськими установами та незалежними фінансовими

посередниками, що надають такі гарантії;

7) застосування передбачених законом заходів митно-тарифного та нетарифного

регулювання зовнішньоекономічної діяльності, здійснення контролю за дотриманням

усіма суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та громадянами встановлених

законодавством заборон та обмежень щодо переміщення окремих видів товарів через

митний кордон України; здійснення заходів щодо недопущення переміщення через митний

кордон України товарів, на які встановлені заборони та/або обмеження щодо переміщення

через митний кордон України, а також товарів, які не відповідають вимогам якості та

безпеки;

7 1) здійснення державного експортного контролю в межах повноважень, покладених на

органи доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України;

8) здійснення контролю за дотриманням правил переміщення валютних цінностей через

митний кордон України;

9) сприяння захисту прав інтелектуальної власності, вжиття заходів щодо запобігання

переміщенню через митний кордон України товарів з порушеннями охоронюваних

законом прав інтелектуальної власності, недопущення переміщення через митний кордон

України контрафактних товарів;

10) запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил на всій

митній території України;

11) здійснення в межах повноважень, визначених цим Кодексом, контролю за діяльністю

підприємств, які надають послуги з декларування товарів, перевезення та зберігання

товарів, що переміщуються через митний кордон України чи перебувають під митним

контролем, та здійснюють інші операції з такими товарами, надання дозволів на

здійснення зазначених видів діяльності; видача сертифікатів уповноваженого

економічного оператора;

12) ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності;

http://yurist-online.org/

13) ведення митної статистики та обмін даними митної статистики з митними органами

інших країн;

14) проведення верифікації (встановлення достовірності) сертифікатів про походження

товарів з України та видача у випадках, встановлених чинними міжнародними договорами,

сертифікатів походження;

15) здійснення обміну документами та інформацією (у тому числі електронною) з іншими

державними органами України, митними, правоохоронними та іншими органами

іноземних держав;

16) впровадження, розвиток та технічне супроводження інформаційних,

телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій в державній

митній справі, автоматизація митних процедур, надання підприємствам послуг

електронного цифрового підпису;

17) здійснення міжнародного співробітництва у сфері державної митної справи, залучення

зовнішніх ресурсів для забезпечення діяльності органів доходів і зборів;

18) кінологічне забезпечення діяльності органів доходів і зборів;

19) управління об'єктами інфраструктури органів доходів і зборів, розбудова митного

кордону;

20) здійснення інших визначених законом повноважень, покладених на органи доходів і

зборів.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 02.03.2015 р. N 222-VIII)

Стаття 545. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику

1. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, спрямовує, координує та контролює діяльність митниць,

здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, в

межах своїх повноважень видає накази, організує та контролює їх виконання.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI;

у редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 546. Митниця

1. Митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань,

покладених на органи доходів і зборів.

2. Митниця є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах, що

здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із

зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до

http://yurist-online.org/

Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі

положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

3. Митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і

підпорядковується йому. Не допускається втручання у діяльність митниць інших

територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування

та реалізує державну податкову і митну політику.

4. Митниця здійснює свою діяльність на території відповідної адміністративно-

територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим; область; міста Київ, Севастополь).

Окремі митниці можуть здійснювати свою діяльність на територіях двох чи більше

адміністративно-територіальних одиниць або на всій території України.

5. Створення, реорганізація та ліквідація митниць здійснюються центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику, в порядку, визначеному законом.

6. У населених пунктах, на залізничних станціях, в аеропортах, морських і річкових

портах та інших об'єктах, розташованих у зоні діяльності митниці, в міру необхідності

створюються її відокремлені структурні підрозділи (митні пости).

7. Частину сьому виключено.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України від 07.06.2012 р. N 4915-VI,

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 547. Митний пост

1. Митний пост є органом доходів і зборів, який входить до складу митниці як

відокремлений структурний підрозділ і в зоні своєї діяльності забезпечує виконання

завдань, покладених на органи доходів і зборів.

2. Положення про митні пости затверджуються керівниками відповідних митниць.

3. Створення, реорганізація та ліквідація митних постів здійснюються центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і

митну політику, в порядку, визначеному законом.

4. Частину четверту виключено.

5. Зони діяльності митних постів визначаються положеннями про ці пости.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 548. Виключена.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI;

http://yurist-online.org/

виключена згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 549. Виключена.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI;

виключена згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 550. Спеціалізовані навчальні заклади та науково-дослідна установа

органів доходів і зборів

1. З метою підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації фахівців з державної

митної справи, а також проведення наукових досліджень у сфері забезпечення митних

інтересів України в системі центрального органу виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, можуть створюватися

спеціалізовані навчальні заклади та науково-дослідна установа.

(У редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 75. Атрибутика органів доходів і зборів

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 551. Емблеми та прапори органів доходів і зборів

1. Органи доходів і зборів мають емблему та прапор, опис та порядок використання яких

встановлюються Президентом України.

2. Митниці, спеціалізовані навчальні заклади та науково-дослідна установа органів доходів

і зборів можуть мати свої емблеми та прапори.

(У редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 552. Формений одяг працівників органів доходів і зборів

1. Працівники органів доходів і зборів мають формений одяг з відповідними знаками

розрізнення, який видається безоплатно. Допускається пошив форменого одягу

працівниками органів доходів і зборів за власні кошти з відшкодуванням витрат на такий

пошив у межах норм забезпечення форменим одягом за рахунок коштів, передбачених у

державному бюджеті на утримання органів доходів і зборів.

2. Зразки форменого одягу, норми забезпечення ним та строки його експлуатації

затверджуються Кабінетом Міністрів України, а правила носіння - центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 553. Службові посвідчення працівників органів доходів і зборів

1. Працівникам органів доходів і зборів видаються службові посвідчення. Положення про

службове посвідчення працівника органів доходів і зборів та його зразок затверджуються

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 554. Заохочувальні відзнаки органів доходів і зборів

1. Для заохочення за значні особисті досягнення у здійсненні державної митної справи,

активність та ініціативність, виявлені під час виконання службових (трудових) обов'язків,

установлюються заохочувальні відзнаки органів доходів і зборів у вигляді медалей,

нагрудних знаків, значків, грамот.

2. Положення про заохочувальні відзнаки органів доходів і зборів затверджуються

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику.

(У редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 76. Майно, фінансування та матеріально-технічне забезпечення

органів доходів і зборів

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 555. Майно органів доходів і зборів

1. Майно органів доходів і зборів, а також спеціалізованих навчальних закладів та науково-

дослідної установи органів доходів і зборів є державною власністю. Управління цим

майном здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно

до закону.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 556. Земельні ділянки, службові та побутові приміщення,

обладнання та засоби зв'язку органів доходів і зборів, а також

спеціалізованих навчальних закладах та науково-дослідних установах

органів доходів і зборів

1. Надання органам доходів і зборів, а також спеціалізованим навчальним закладам та

науково-дослідним установам органів доходів і зборів у користування земельних ділянок

для службових потреб, відшкодування власникам зазначених ділянок та

http://yurist-online.org/

землекористувачам вартості цих ділянок та збитків, завданих їх вилученням, здійснюються

відповідно до Земельного кодексу України.

2. У разі якщо митне оформлення товарів здійснюється органами доходів і зборів

безпосередньо на територіях або в приміщеннях підприємств, зазначені підприємства,

незалежно від форми власності та підпорядкування, зобов'язані безоплатно надавати

органам доходів і зборів у тимчасове користування відповідні службові та побутові

приміщення, а також обладнання, засоби та канали зв'язку.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 557. Фінансування, матеріально-технічне забезпечення та розвиток

інфраструктури органів доходів і зборів

1. Фінансування, матеріально-технічне забезпечення та розвиток інфраструктури органів

доходів і зборів здійснюються за рахунок державного бюджету.

2. У межах пунктів пропуску через державний кордон України для автомобільного

сполучення органи доходів і зборів як балансоутримувачі земельних ділянок, нерухомого

майна та службових приміщень можуть безоплатно надавати у тимчасове користування

відповідні приміщення та земельні ділянки для службових потреб підприємствам,

діяльність яких пов'язана із забезпеченням функціонування пунктів пропуску, та

підприємствам сфери обслуговування.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 77. Взаємовідносини органів доходів і зборів з іншими органами

державної влади, органами місцевого самоврядування, суб'єктами

підприємницької діяльності

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 558. Взаємодія органів доходів і зборів з правоохоронними органами

1. Органи доходів і зборів при виконанні покладених на них завдань взаємодіють з

правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.

2. У разі виявлення під час здійснення митного контролю та інших заходів, що

здійснюються органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших актів

законодавства України, ознак правопорушень, розслідування яких не належить до

повноважень органів доходів і зборів, органи доходів і зборів повідомляють про це

відповідні правоохоронні органи.

3. Правоохоронні органи повідомляють митні органи про виявлені ними порушення

митних правил або контрабанду.

4. Правоохоронні органи зобов'язані письмово повідомляти органи доходів і зборів про

наявність оперативної інформації щодо можливих випадків переміщення товарів з

http://yurist-online.org/

порушенням норм законодавства України. У разі наявності такої оперативної інформації

від правоохоронних органів митний контроль та митне оформлення здійснюються за

письмовим рішенням керівника органу доходів і зборів, який отримав цю оперативну

інформацію, або особи, яка виконує його обов'язки, в обсягах та у формах, передбачених

цим Кодексом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 559. Взаємодія органів доходів і зборів з Національним банком

України, Рахунковою палатою, центральним органом виконавчої

влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у

сфері фінансів, державну політику у сфері казначейського

обслуговування бюджетних коштів та у сфері фінансового контролю

1. Органи доходів і зборів взаємодіють із Національним банком України, Рахунковою

палатою, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує

державну політику у сфері фінансів, державну політику у сфері казначейського

обслуговування бюджетних коштів та у сфері фінансового контролю в порядку,

визначеному законодавством України.

(У редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 560. Взаємодія органів доходів і зборів з місцевими державними

адміністраціями та органами місцевого самоврядування

1. Місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування сприяють

діяльності органів доходів і зборів та взаємодіють з ними в межах повноважень,

установлених законом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 561. Взаємодія органів доходів і зборів з іншими органами

виконавчої влади

1. Органи доходів і зборів під час виконання завдань, покладених на них відповідно до

цього Кодексу та інших актів законодавства України, взаємодіють із міністерствами,

іншими центральними органами виконавчої влади.

2. Органи доходів і зборів здійснюють контроль за переміщенням культурних цінностей

через митний кордон України у взаємодії з центральним органом виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах охорони культурної

спадщини, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, та центральним

органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері архівної

справи, діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду

документації. Такий контроль у пунктах пропуску через державний кордон України

здійснюється органами доходів і зборів у формі попереднього документального контролю

в порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

http://yurist-online.org/

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 562. Взаємодія органів доходів і зборів з суб'єктами господарювання

1. Органи доходів і зборів встановлюють та підтримують офіційні відносини

консультативного характеру з суб'єктами господарювання. Ці відносини включають в себе

укладення меморандумів про взаєморозуміння з метою розвитку співробітництва,

забезпечення участі зазначених осіб у вдосконаленні митного контролю та оптимізації

методів роботи органів доходів і зборів.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 78. Міжнародне співробітництво з питань державної митної справи

Стаття 563. Участь України у міжнародному співробітництві з питань

державної митної справи

1. Участь України у міжнародному співробітництві з питань державної митної справи є

складовою частиною її зовнішньополітичної діяльності.

Стаття 564. Міжнародна діяльність центрального органу виконавчої влади,

що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику

1. Міжнародна діяльність центрального органу виконавчої влади, що забезпечує

формування та реалізує державну податкову і митну політику, спрямовується і

координується Президентом України, Кабінетом Міністрів України та здійснюється за

погодженням з Міністерством закордонних справ України.

2. За дорученням Кабінету Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що

забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, може в обсязі

наданих відповідно до закону повноважень вести переговори та консультативну роботу,

пов'язану з підготовкою міжнародних договорів з питань державної митної справи.

3. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, з метою вдосконалення митного контролю підтримує зв'язки з

митними адміністраціями іноземних держав, в установленому законом порядку укладає з

ними відповідні міжвідомчі договори.

4. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

податкову і митну політику, представляє Україну у Всесвітній митній організації, інших

міжнародних організаціях.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 565. Співробітництво органів доходів і зборів України з митними

органами суміжних держав

http://yurist-online.org/

1. Відповідно до міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, органами

доходів і зборів України спільно з митними органами суміжних держав може

здійснюватися:

1) проведення спільного митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон

України;

2) узгодження в установленому законом порядку часу здійснення митного контролю у

пунктах пропуску через державний кордон України, процедур митного контролю, митного

оформлення та взаємне визнання документів, що використовуються органами доходів і

зборів для виконання митних формальностей;

3) проведення спільних заходів, спрямованих на запобігання, виявлення і припинення

контрабанди та порушень митних правил;

4) проведення в установленому законом порядку спільних заходів, спрямованих на

запобігання, виявлення і припинення правопорушень у сфері службової діяльності

працівників органів доходів і зборів України та митних служб суміжних держав;

5) проведення інших спільних одноразових чи постійних заходів з питань, що відповідно

до цього Кодексу та інших актів законодавства України належать до повноважень органів

доходів і зборів;

6) обмін інформацією, у тому числі з використанням інформаційних технологій та систем.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 566. Підтримання оперативного зв'язку між органами доходів і

зборів України і митними органами суміжних іноземних держав

1. З метою вирішення невідкладних питань щодо пропуску товарів, виявлення та

припинення контрабанди і порушення митних правил, забезпечення законності і

правопорядку в пунктах пропуску через державний кордон України керівнику митниці та

його заступникам надається право проведення робочих зустрічей з представниками

митного органу суміжної іноземної держави.

2. Про час, умови і мету таких зустрічей керівник митниці або особа, яка виконує його

обов'язки, повідомляє керівника відповідного органу охорони державного кордону

України.

3. Порядок проведення таких зустрічей визначається Кабінетом Міністрів України, якщо

інше не передбачено міжнародним договором України, укладеним відповідно до закону.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 567. Взаємодія органів доходів і зборів України з митними та іншими

уповноваженими органами іноземних держав, а також з

міжнародними організаціями з питань боротьби з контрабандою та

порушеннями митних правил

http://yurist-online.org/

1. Взаємодія органів доходів і зборів України з митними та іншими уповноваженими

органами іноземних держав, а також з міжнародними організаціями з питань боротьби з

контрабандою та порушеннями митних правил здійснюється в порядку, передбаченому

міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 79. Проходження служби в органах доходів і зборів

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 568. Виключена.

(згідно із Законом України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 569. Посадові особи органів доходів і зборів

1. Працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у

статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового,

фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими

особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

2. Особи, вперше прийняті на службу до органів доходів і зборів на посади, які

передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення

організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного

забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо

раніше вони не приймали такої Присяги.

3. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом,

а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими

актами законодавства України.

(У редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 570. Особливості прийняття на службу до органів доходів і зборів

1. На службу до органів доходів і зборів приймаються громадяни України, які досягли 18-

річного віку і здатні за своїми діловими та моральними якостями, освітнім рівнем і станом

здоров'я виконувати завдання, покладені на ці органи. З прийняттям на службу може бути

встановлено випробування строком відповідно до Закону України "Про державну службу".

2. Прийняття на службу до митних органів України здійснюється на конкурсній основі,

якщо інше не передбачено законом. Порядок проведення конкурсу визначається Кабінетом

Міністрів України. Прийняття та службу до органів доходів і зборів на посади,

перебування на яких не пов'язане з проходженням державної служби, здійснюється в

порядку, визначеному законодавством України про працю.

http://yurist-online.org/

3. На службу до органів доходів і зборів не можуть бути прийняті особи, визнані в

установленому порядку недієздатними або обмеженими у дієздатності, особи, які мають

судимість за вчинення умисного злочину, а також особи, які протягом року, що передував

їх зверненню до органів доходів і зборів з приводу працевлаштування, притягувалися до

адміністративної відповідальності за вчинення корупційних діянь та інших

правопорушень, пов'язаних з корупцією.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 571. Виключена.

(згідно із Законом України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 572. Обмеження, пов'язані з проходженням державної служби

посадовими особами органів доходів і зборів

1. Обмеження, пов'язані з проходженням державної служби посадовими особами органів

доходів і зборів, визначаються законом.

2. Посадові особи органів доходів і зборів не можуть обіймати посади, перебування на

яких передбачає прийняття рішень з питань діяльності підприємств, контроль за

діяльністю яких відповідно до розділу XV цього Кодексу покладено на митні органи, а

також службові зносини з такими підприємствами, якщо у штаті цих підприємств

перебувають близькі родичі зазначених посадових осіб.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 573. Спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів

1. Посадовим особам органів доходів і зборів присвоюються такі спеціальні звання:

1) головний державний радник податкової та митної справи;

2) державний радник податкової та митної справи I рангу;

3) державний радник податкової та митної справи II рангу;

4) державний радник податкової та митної справи III рангу;

5) радник податкової та митної справи I рангу;

6) радник податкової та митної справи II рангу;

7) радник податкової та митної справи III рангу;

8) інспектор податкової та митної справи I рангу;

9) інспектор податкової та митної справи II рангу;

http://yurist-online.org/

10) інспектор податкової та митної справи III рангу;

11) інспектор податкової та митної справи IV рангу;

12) молодший інспектор податкової та митної справи.

2. Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів, порядок

присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також

розміри надбавок до посадового

окладу за спеціальні звання

затверджуються


Кабінетом (частина друга статті 573 в частині встановлення

Міністрів України.

співвідношення спеціальних звань податкової та

митної служби з рангами державних службовців

набирає чинності одночасно із Законом України від 17

листопада 2011 року "Про державну службу" згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

3. Спеціальні звання податкової та митної справи присвоюються довічно. Позбавлення

спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених

Кримінальним кодексом України.

(У редакції Закону України

від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 574. Робочий час посадових осіб органів доходів і зборів

1. Тривалість та режим роботи, час відпочинку посадових осіб органів доходів і зборів

встановлюються відповідно до законодавства України про працю з урахуванням

особливостей, передбачених цим Кодексом.

2. Для виконання невідкладних заходів з митного контролю, митного оформлення,

боротьби з контрабандою і порушеннями митних правил та інших службових завдань

посадові особи органів доходів і зборів України за розпорядженням керівника органу

доходів і зборів або його заступника можуть залучатися до роботи в надурочний, а також у

нічний час, у святкові, вихідні та неробочі дні. Оплата праці посадових осіб органів

доходів і зборів України у надурочний, нічний час, а також у святкові, вихідні та неробочі

дні провадиться відповідно до законодавства.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 80. Професійна освіта та науково-дослідна діяльність у сфері

державної митної справи

Стаття 575. Система професійної освіти у сфері державної митної справи

1. Система професійної освіти у сфері державної митної справи включає:

1) підготовку фахівців з вищою освітою;

2) перепідготовку працівників органів доходів і зборів;

3) підготовку наукових та науково-педагогічних кадрів;

http://yurist-online.org/

4) підвищення кваліфікації працівників органів доходів і зборів;

5) організацію навчання працівників органів доходів і зборів без відриву від роботи.

2. Підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації працівників органів доходів і

зборів здійснюються у спеціалізованих навчальних закладах органів доходів і зборів та у

спеціалізованому органі з питань спеціалізованої підготовки та кінологічного

забезпечення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику. Підготовка фахівців з вищою освітою для

органів доходів і зборів за окремими напрямами може здійснюватися також у вищих

навчальних закладах іншого галузевого підпорядкування за державним замовленням.

3. Спеціалізовані навчальні заклади органів доходів і зборів можуть надавати освітні

послуги за кошти фізичних та юридичних осіб згідно із законодавством.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 576. Науково-дослідна діяльність у сфері державної митної справи

1. Науково-дослідна діяльність, спрямована на забезпечення митних інтересів України,

розвитку державної митної справи та професійної освіти в органах доходів і зборів,

здійснюється науково-дослідною установою органів доходів і зборів та науково-

дослідними підрозділами спеціалізованого вищого навчального закладу органів доходів і

зборів.

2. Координація науково-дослідної діяльності у сфері державної митної справи

здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та

реалізує державну податкову і митну політику.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 577. Особливості правового статусу осіб, які навчаються у

спеціалізованому вищому навчальному закладі органів доходів і

зборів

1. Особам, які навчаються у спеціалізованому вищому навчальному закладі органів

доходів і зборів за денною формою, на період навчання керівником зазначеного

навчального закладу присвоюються звання "курсант", "старший курсант".

2. Особам, які навчаються у спеціалізованому вищому навчальному закладі органів

доходів і зборів за денною формою, надається право носіння форменого одягу,

встановленого для працівників органів доходів і зборів, з відповідними знаками

розрізнення.

3. Особам, які навчаються у спеціалізованому вищому навчальному закладі органів

доходів і зборів за денною формою, на весь період навчання відповідно до закону

надається відстрочка у призові до Збройних Сил України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

http://yurist-online.org/

Стаття 578. Фінансування професійної освіти та науково-дослідної

діяльності у сфері державної митної справи

1. Фінансування професійної освіти та науково-дослідної діяльності у сфері державної

митної справи здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також

додаткових джерел фінансування, не заборонених законодавством.

Глава 81. Правовий захист працівників органів доходів і зборів

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 579. Обов'язковість законних розпоряджень та вимог посадових осіб

органів доходів і зборів

1. Законні розпорядження та вимоги посадових осіб органів доходів і зборів, надані під час

виконання ними службових обов'язків, є обов'язковими для виконання фізичними та

юридичними особами.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 580. Гарантування захисту життя, здоров'я і майна посадових осіб

органів доходів і зборів

1. Посадові особи органів доходів і зборів перебувають під захистом закону. Захист життя,

здоров'я, честі, гідності, майна цих посадових осіб та членів їхніх сімей від злочинних

посягань, інших протиправних дій здійснюється відповідно до Закону України "Про

державний захист працівників суду і правоохоронних органів" та забезпечується мірами

відповідальності, передбаченими Кримінальним кодексом України та Кодексом України

про адміністративні правопорушення.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 82. Застосування фізичної сили, спеціальних засобів та зброї

посадовими особами органів доходів і зборів

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 581. Право посадових осіб органів доходів і зборів застосовувати

фізичну силу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю

1. У випадках, передбачених цим Кодексом, посадові особи органів доходів і зборів під час

виконання службових обов'язків можуть застосовувати фізичну силу, спеціальні засоби та

вогнепальну зброю.

2. Для забезпечення правильного та ефективного застосування фізичної сили, спеціальних

засобів, вогнепальної зброї з посадовими особами органів доходів і зборів проводяться

заняття із спеціальної підготовки та періодичні перевірки придатності до зазначених дій.

http://yurist-online.org/

Порядок проведення таких занять та перевірок затверджується центральним органом

виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну

політику.

3. За неправомірне застосування фізичної сили, спеціальних засобів, вогнепальної зброї

посадові особи органів доходів і зборів несуть відповідальність, передбачену законом.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 582. Застосування фізичної сили

1. Посадові особи органів доходів і зборів під час виконання службових обов'язків мають

право застосовувати фізичну силу для:

1) припинення порушень митних правил, затримання осіб, які їх вчинили, подолання

опору законним розпорядженням або вимогам посадових осіб органів доходів і зборів;

2) забезпечення доступу до приміщень або на території, де знаходяться товари, що

перебувають під митним контролем;

3) припинення інших дій, що перешкоджають виконанню обов'язків, покладених на

посадових осіб органів доходів і зборів, якщо ненасильницькі засоби впливу не

забезпечують виконання цих обов'язків.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 583. Застосування спеціальних засобів

1. Посадові особи органів доходів і зборів під час виконання службових обов'язків мають

право застосовувати наручники, гумові кийки, сльозоточиві речовини, обладнання для

відкриття приміщень, засоби для примусової зупинки транспортних засобів та інші

спеціальні засоби для:

1) відбиття нападу безпосередньо на них або на інших осіб;

2) відбиття нападу на будинки, будівлі, споруди, транспортні засоби, що належать органам

доходів і зборів, спеціалізованим навчальним закладам та науково-дослідній установі

органів доходів і зборів або використовуються ними, на підприємства, установи та

організації, в приміщеннях та/або на території яких здійснюється митний контроль, на

товари, що перебувають під митним контролем, а також для звільнення зазначених об'єктів

у разі їх захоплення;

3) затримання правопорушників, їх доставки до службового приміщення органу доходів і

зборів, якщо ці особи чинять опір та іншу протидію або можуть завдати шкоди оточуючим

чи собі;

4) припинення фізичного опору, що чиниться посадовій особі органів доходів і зборів;

5) проникнення до приміщень або на території, де можуть знаходитися предмети

контрабанди або безпосередні предмети порушення митних правил;

http://yurist-online.org/

6) зупинення транспортного засобу, водій якого не виконав вимогу посадової особи

органів доходів і зборів про зупинення.

2. Забороняється застосовувати спеціальні засоби до жінок з явними ознаками вагітності,

осіб з явними ознаками інвалідності та малолітніх, крім випадків вчинення ними

збройного опору, вчинення групового нападу, який загрожує життю та здоров'ю людей,

збереженню товарів, що перебувають під митним контролем.

3. За наявності обставин, що не дають можливості уникнути застосування спеціальних

засобів, вжиті заходи не повинні перевищувати меж, необхідних для забезпечення

виконання завдань, покладених на митну службу України, і повинні зводити до мінімуму

можливість заподіяння шкоди здоров'ю правопорушників.

4. Перелік спеціальних засобів, що використовуються посадовими особами органів

доходів і зборів, та порядок їх застосування визначаються Кабінетом Міністрів України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 584. Зберігання, носіння та застосування вогнепальної зброї

1. Окремим категоріям посадових осіб органів доходів і зборів, перелік яких

встановлюється Кабінетом Міністрів України, надається право під час виконання

службових обов'язків зберігати, носити та застосовувати вогнепальну зброю.

2. Посадові особи органів доходів і зборів під час виконання службових обов'язків мають

право застосовувати вогнепальну зброю для:

1) відбиття групового чи збройного нападу безпосередньо на них або інших осіб, якщо їх

життю та здоров'ю загрожує небезпека і запобігти їй іншими засобами немає можливості;

2) відбиття групового чи збройного нападу на будівлі, склади, інші приміщення органів

доходів і зборів, спеціалізованих навчальних закладів та науково-дослідної установи

органів доходів і зборів;

3) відбиття групового чи збройного нападу на будинки, будівлі, споруди, транспортні

засоби, що належать органам доходів і зборів, спеціалізованим навчальним закладам та

науково-дослідній установі органів доходів і зборів або використовуються ними, на

підприємства, установи, організації, в приміщеннях та/або на території яких здійснюється

митний контроль, на товари, що перебувають під митним контролем, а також для

звільнення зазначених об'єктів у разі їх захоплення;

4) зупинення транспортного засобу шляхом пошкодження, якщо його водій у зоні митного

контролю своїми діями створює загрозу життю та здоров'ю людей;

5) подання сигналу тривоги, виклику допомоги, знешкодження тварини, що загрожує

життю та здоров'ю людини.

3. Забороняється застосовувати вогнепальну зброю до жінок з явними ознаками вагітності,

осіб з явними ознаками інвалідності та малолітніх, крім випадків вчинення ними

збройного опору, вчинення групового нападу, який загрожує життю та здоров'ю людей,

збереженню товарів, що перебувають під митним контролем.

http://yurist-online.org/

4. Забороняється також застосовувати вогнепальну зброю проти громадян з малолітніми

дітьми та у разі значного скупчення людей, якщо від цього можуть постраждати сторонні

особи.

5. За наявності обставин, що не дають можливості уникнути застосування вогнепальної

зброї, вжиті заходи не повинні перевищувати меж, необхідних для забезпечення виконання

завдань, покладених на органи доходів і зборів, і повинні зводити до мінімуму можливість

заподіяння шкоди здоров'ю правопорушників.

6. Забороняється зберігання, носіння та застосування посадовими особами органів доходів

і зборів вогнепальної зброї та набоїв до неї не під час виконання службових обов'язків.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Глава 83. Соціальний захист працівників органів доходів і зборів

(Назва глави із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 585. Оплата праці посадових осіб органів доходів і зборів

1. Держава забезпечує достатній рівень оплати праці посадових осіб органів доходів і

зборів з метою створення матеріальних умов для незалежного і сумлінного виконання

ними службових обов'язків.

2. Заробітна плата посадової особи органів доходів і зборів складається з посадового

окладу, надбавок до нього, премії, доплат та інших виплат, розмір та порядок встановлення

яких визначаються Кабінетом Міністрів України.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 586. Житлове забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів

1. Посадовим особам органів доходів і зборів надається службове житло в порядку,

визначеному Кабінетом Міністрів України. Посадовим особам органів доходів і зборів, які

переводяться на роботу в іншу місцевість, а також випускникам вищих навчальних

закладів, які одержали направлення на роботу до органів доходів і зборів, розташованих в

іншій місцевості, службове житло надається невідкладно.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 587. Медичне забезпечення та охорона здоров'я посадових осіб

органів доходів і зборів та членів їхніх сімей

1. Посадові особи органів доходів і зборів та члени їхніх сімей, які проживають разом з

ними, користуються правом на безоплатне медичне обслуговування у державних та

комунальних закладах охорони здоров'я. Таке право зберігається за посадовими особами

http://yurist-online.org/

органів доходів і зборів після їх звільнення з органів доходів і зборів у зв'язку з виходом на

пенсію або у відставку.

2. Посадові особи органів доходів і зборів щорічно проходять профілактичний медичний

огляд.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 588. Пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів

1. Пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку

та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період

роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в

органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на

посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на

призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від

місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Пенсійне забезпечення працівників органів доходів і зборів, які не є посадовими особами,

здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.

Посадовим особам органів доходів і зборів у період роботи в таких органах пенсії,

призначені відповідно до законодавства, не виплачуються.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 02.03.2015 р. N 214-VIII,

який діє до 31.12.2015 р. включно)

Стаття 589. Гарантії охорони праці посадових осіб та інших працівників

органів доходів і зборів

1. Держава відповідно до законодавства гарантує забезпечення прав посадових осіб та

інших працівників органів доходів і зборів на охорону праці під час виконання ними своїх

службових (трудових) обов'язків, на проходження медичних оглядів, а також на пільги та

компенсації за роботу у важких та шкідливих умовах.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)

Стаття 590. Відшкодування державою шкоди, завданої посадовим особам

органів доходів і зборів

1. Працівники органів доходів і зборів підлягають загальнообов'язковому державному

соціальному страхуванню відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне

соціальне страхування.

2. Частину другу виключено.

3. Частину третю виключено.

http://yurist-online.org/

4. Частину четверту виключено.

5. Частину п'яту виключено.

6. Шкода, завдана майну посадової особи органів доходів і зборів або членів її сім'ї у

зв'язку з виконанням нею службових обов'язків, відшкодовується в повному обсязі за

рахунок коштів державного бюджету з подальшим стягненням цієї суми з винних осіб.

7. Відшкодування шкоди, завданої майну посадової особи органів доходів і зборів або

членів її сім'ї, проводиться на підставі рішення суду.

8. Для обліку фактичних витрат, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, завданої майну

посадових осіб органів доходів і зборів або членів їх сімей, для органів доходів і зборів в

установах банків відкриваються спеціальні рахунки.

(Із змінами, внесеними згідно із

законами України

від 04.07.2013 р. N 405-VII,

від 10.04.2014 р. N 1201-VII,

від 25.12.2014 р. N 53-VIII,

від 02.03.2015 р. N 214-VIII,

який діє до 31.12.2015 р. включно)

Розділ XXI

ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ

1. Цей Кодекс набирає чинності з першого числа другого місяця, що настає за місяцем, в

якому його опубліковано, крім пункту 10 цього розділу, який набирає чинності з дня,

наступного за днем опублікування цього Кодексу.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI)

2. З дня набрання чинності цим Кодексом втрачають чинність:

1) Митний кодекс України (Відомості Верховної Ради України, 2002 р., N 38 - 39, ст. 288 із

наступними змінами);

2) Закон України "Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й

оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться

(пересилаються) громадянами на митну територію України" (Відомості Верховної Ради

України, 2002 р., N 1, ст. 2; 2006 р., N 8, ст. 93; 2007 р., N 9, ст. 68; 2008 р., N 25, ст. 238;

2009 р., N 10 - 11, ст. 137, N 29, ст. 389; 2010 р., N 30, ст. 398; 2011 р., N 23, ст. 160);

3) Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (Відомості

Верховної Ради України, 2005 р., N 1, ст. 9);

4) частина друга статті 31 Закону України "Про дорожній рух" (Відомості Верховної Ради

України, 1993 р., N 31, ст. 338);

http://yurist-online.org/

5) пункт 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до

деяких законів України щодо фінансування дорожнього господарства" (Відомості

Верховної Ради України, 1999 р., N 40, ст. 361);

6) Закон України "Про Єдиний митний тариф" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р.,

N 19, ст. 259 із наступними змінами);

7) Постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про Єдиний

митний тариф" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 19, ст. 260);

8) стаття 2 Закону України "Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної

промисловості в Україні" (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., N 3, ст. 20);

9) Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань

митної справи" (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., N 13, ст. 109);

10) Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування"

(Відомості Верховної Ради України, 2000 р., N 35, ст. 283);

11) пункт 3 статті 3 "Прикінцеві положення" Закону України "Про визнання бронетанкової

галузі однією з пріоритетних у промисловості України та заходи щодо надання їй

державної підтримки" (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., N 11, ст. 46);

12) Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування"

(Відомості Верховної Ради України, 2001 р., N 30, ст. 143);

13) пункт 3 статті 4 "Прикінцеві положення" Закону України "Про розвиток літакобудівної

промисловості" (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., N 50, ст. 261);

14) Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування"

(Відомості Верховної Ради України, 2002 р., N 5, ст. 31);

15) пункт 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до

Закону України "Про спеціальний режим інвестиційної та інноваційної діяльності

технологічних парків "Напівпровідникові технології і матеріали, оптоелектроніка та

сенсорна техніка", "Інститут електрозварювання імені Є. О. Патона", "Інститут

монокристалів", "Вуглемаш" (Відомості Верховної Ради України, 2002 р., N 33, ст. 238);

16) пункт 3 статті 2 "Прикінцеві положення" Закону України "Про забезпечення реалізації

інвестиційних проектів в Туркменистані" (Відомості Верховної Ради України, 2002 р., N

35, ст. 259);

17) Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування"

(Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 14, ст. 99);

18) пункт 3 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну підтримку

книговидавничої справи в Україні" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 24, ст.

162);

19) Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань оподаткування"

(Відомості Верховної Ради України, 2004 р., N 25, ст. 346);

http://yurist-online.org/

20) Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (Відомості

Верховної Ради України, 2006 р., N 15, ст. 130);

21) пункт 4 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до

Закону України "Про спеціальний режим інноваційної діяльності технологічних парків" та

інших законів України" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., N 22, ст. 182);

22) Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань космічної

діяльності" (Відомості Верховної Ради України, 2009 р., N 38, ст. 537);

23) Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань

оподаткування послуг з міжнародних перевезень пасажирів, багажу та вантажів,

міжнародних відправлень, міжнародного лізингу та міжнародного ремонту товарів"

(Відомості Верховної Ради України, 2009 р., N 43, ст. 641);

24) Декрет Кабінету Міністрів України від 11 січня 1993 року N 4-93 "Про Єдиний митний

тариф України" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 12, ст. 107 із наступними

змінами);

25) Декрет Кабінету Міністрів України від 20 травня 1993 року N 54-93 "Про

лібералізацію зовнішньоекономічної діяльності" (Відомості Верховної Ради України, 1993

р., N 28, ст. 301);

26) Закон України "Про внесення змін до декретів Кабінету Міністрів України з питань

митного регулювання" (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., N 20, ст. 117);

27) пункт 2 статті 5 "Прикінцеві положення" Закону України "Про підтримку

олімпійського, паралімпійського руху та спорту вищих досягнень в Україні" (Відомості

Верховної Ради України, 2000 р., N 43, ст. 370);

28) Закон України "Про операції з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних

відносинах" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., N 32, ст. 255; 1999 р., N 38, ст.

344; 2001 р., N 41, ст. 203; 2002 р., N 6, ст. 40; 2004 р., N 52, ст. 565; 2005 р., NN 17 - 19, ст.

267, N 27, ст. 363, N 34, ст. 441; 2007 р., N 9, ст. 73; 2008 р., N 27 - 28, ст. 253; 2011 р., N 29,

ст. 272; із змінами, внесеними законами України від 9 грудня 2011 року N 4099-VI та N

4100-VI);

29) пункт 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до

деяких законів України щодо підтримки агропромислового комплексу в умовах світової

фінансової кризи" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., N 9, ст. 85);

30) Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з метою поліпшення

стану платіжного балансу України у зв'язку із світовою фінансовою кризою" (Відомості

Верховної Ради України, 2009 р., N 27, ст. 349).

3. Закони України, акти Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти

центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у

сфері державної митної справи, та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті

на виконання законів України з питань державної митної справи до набрання чинності цим

Кодексом, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм

законів з питань державної митної справи (у тому числі акти законодавства СРСР),

http://yurist-online.org/

застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних

актів згідно з вимогами цього Кодексу.

4. Тимчасово звільняються від оподаткування ввізним митом при ввезенні на митну

територію України та поміщенні в митний режим імпорту:

1) до 1 січня 2015 року - товари, які не виробляються в Україні, крім товарів за кодами

4707 90 10 00, 4707 90 90 00 згідно з УКТ ЗЕД, і ввозяться на митну територію України

для використання у видавничій діяльності та діяльності з виготовлення книжкової

продукції, яка виробляється в Україні, та мають такі коди згідно з УКТ ЗЕД:

Код товару

Опис товару

згідно з УКТ

ЗЕД

3211 00 00

Готові сикативи

3212 90 31 00, Пігменти (включаючи металеві порошки та пластівці дисперговані у

3212 90 38 00 неводному середовищі у вигляді рідини, пасти або густої маси, видів, які

використовують для виробництва друкарських фарб (включаючи емалі)

3215 11 00 00 Фарба друкарська чорна

3215 19 00 00 Фарба друкарська, крім чорної

3505 10 5000, Модифіковані крохмалі, які використовуються в паперовій промисловості

3505 10 90 00

3701 30 00 00 Тільки пластини (алюмінієві) із нанесеним на них сенсибілізованим

(світлочутливим) шаром та пластини, фотополімеризаційно придатні для

виготовлення друкарських форм у поліграфії, довжина будь-якого боку яких

перевищує 255 мм; пластини (магнієві) із нанесеним на них

сенсибілізованим (світлочутливим) шаром для виготовлення штампів для

тиснення в поліграфії, довжина будь-якого боку яких перевищує 255 мм;

фотоплівки плоскі (листові) для виготовлення фотоформ у поліграфії,

довжина будь-якого боку яких перевищує 255 мм

3702 42 00 00 Фотоплівки рулонні для виготовлення фотоформ у поліграфії завширшки

понад 610 мм і завдовжки більш як 200 м

3702 43 00 00 Фотоплівки рулонні для виготовлення фотоформ у поліграфії завширшки

понад 610 мм і завдовжки не більш як 200 м

3702 44 00 91 Фотоплівки рулонні для виготовлення фотоформ у поліграфії завширшки

більш як 105 мм, але не більш як 610 мм і завдовжки більш як 200 м для

моментальної фотографії

http://yurist-online.org/

3702 44 00 99 Фотоплівки рулонні для виготовлення фотоформ у поліграфії завширшки

більш як 105 мм, але не більш як 610 мм і завдовжки більш як 200 м, інші

3907 50 00 00 Смоли алкідні

4008 21 90 00 Офсетні гумові пластини із непористої гуми, крім покриття для підлог і

матів

4703 21 00 00 Целюлоза деревинна, натронна чи сульфатна, крім розчинних сортів,

напіввибілена або вибілена з хвойних порід

4703 29 00 00 Целюлоза деревинна, натронна чи сульфатна, крім розчинних сортів,

напіввибілена або вибілена з листяних порід

4704 21 00 00 Целюлоза деревинна сульфітна, крім розчинних сортів, напіввибілена або

вибілена з хвойних порід

4707 90 10 00 Несортовані відходи паперу і картону та макулатура

4707 90 90 00 Відсортовані відходи паперу і картону та макулатура

5901 10 00 00 Тільки текстильні матеріали, які використовуються для виготовлення

книжкових палітурок

8439 10 00 00, Обладнання для виробництва паперової маси з волокнистих целюлозних

8439 20 00 00, матеріалів або для виробництва чи обробки паперу або картону

8439 30 00 00

8440 10 10 00 Обладнання для оправлення, включаючи брошурувальні машини

8440 10 20 00

8440 10 30 00

8440 10 40 00

8440 10 90 00

8441 10 10 00 Машини різальні

8441 10 20 00

8441 10 30 00

8441 10 40 00

8441 10 80 00

8443 11 00 00, Машини для офсетного друку та обладнання і частини до них, крім

8443 13 10 00, товарних позицій:

8443 13 31 00, 8443 19 40 00,

8443 13 35 00, 8443 91 10 00,

8443 13 39 00, 8443 99 10 00;

http://yurist-online.org/

8443 13 90 00,

8443 91 91 10,

8443 91 99 10,

8443 91 99 90,

8443 99 90 10,

8443 99 90 90

2) до 1 січня 2016 року - товари, які ввозяться суб'єктами літакобудування, що підпадають

під дію статті 2 Закону України "Про розвиток літакобудівної промисловості", за такими

кодами згідно з УКТ ЗЕД: 2707 20 90 00, 2707 30 10 00, 2707 99 80 00, 2710 11 21 00, 2710

19 81 00, 2710 19 99 00, 2712 20 90 00, 2805 30 90 00, 2818 10 90 00, 2827, 2835, 3204 90 00

00, 3207 40 30 00, 3208, 3209, 3211 00 00, 3214 10 10 10, 3603 00, 3604 90 00 00, 3703 10 00

00, 3703 90 10 00, 3824 10 00 90, 3824 90 35 00, 3824 90 40 00, 3824 90 50, 3824 90 65 00,

3901, 3909, 3911, 3917, 3919, 3920, 3921, 4002, 4005, 4006 90 00, 4008, 4009, 4011 30 00 30,

4016, 4017 00, 7003, 7007, 7019, 7202, 7205 10 00 00, 7205 29 00 00, 7207, 7208, 7209, 7211,

7212, 7213, 7214, 7215, 7217, 7218, 7219, 7220, 7221 00 10 00, 7223 00, 7224 90 18 00, 7225,

7226, 7227, 7228, 7229, 7304, 7311 00 10 00, 7312, 7315, 7318, 7326, 7407, 7409, 7411, 7413

00, 7419, 7502, 7504 00 00 00, 7505, 7506, 7507, 7508, 7601, 7603, 7604, 7605, 7606, 7607 11

90 00, 7607 19 99 00, 7607 20 91 00, 7608, 7609 00 00 00, 7616, 8101, 8102, 8104, 8105, 8108,

8111 00 90 00, 8112, 8307, 8409 10 00 00, 8411 11 00 00, 8411 12, 8411 21 00 00, 8411 22 20

00, 8411 22 80 00, 8411 81 00 00, 8411 82, 8411 91 00 00, 8411 99 00 00, 8412 10 00 10, 8412

21 80 10, 8412 29 89 10, 8412 31 00 91, 8412 39 00 10, 8412 80 80 10, 8412 90 20 10, 8412 90

80 10, 8413 19 00 00, 8413 20 00 00, 8413 30 20 00, 8413 30 80 00, 8413 50 40 00, 8413 50 69

00, 8413 50 80 00, 8413 60 39 00, 8413 60 69 00, 8413 60 70 00, 8413 60 80 00, 8413 70 21 00,

8413 70 29 00, 8413 81 00 00, 8413 91 00 90, 8414 10 89 10, 8414 20 80 10, 8414 30 20 10,

8414 30 81 10, 8414 30 89 10, 8414 51 00 10, 8414 59 20 91, 8414 59 40 10, 8414 59 80 10,

8414 80 11 10, 8414 80 19 10, 8414 80 22 91, 8414 80 28 10, 8414 80 73 91, 8414 90 00 00,

8415 81 00 30, 8415 82 00 30, 8415 83 00 10, 8415 90 00 00, 8419 50 00 00, 8419 81 20 10,

8419 81 80 10, 8419 90 85 00, 8421 19 70 10, 8421 21 00 00, 8421 23 00 30, 8421 29 00 00,

8421 31 00 00, 8421 39 20 00, 8424, 8425 11 00 00, 8425 19 80 00, 8425 31 00 00, 8425 39 30

00, 8425 39 90 00, 8425 42 00 00, 8425 49 00 00, 8443 32 10 00, 8456, 8457, 8458, 8459, 8460,

8461, 8462, 8463, 8466, 8471 30 00 00, 8471 41 00 00, 8471 49 00 00, 8471 50 00 00, 8471 60

60 00, 8471 60 70 00, 8471 70, 8473 30, 8479 89 97 90, 8481, 8482, 8483, 8501 20 00 10, 8501

31 00 10, 8501 32 20 10, 8501 32 80 10, 8501 33 00 10, 8501 34 92 10, 8501 34 98 10, 8501 40

20 10, 8501 40 80 10, 8501 51 00 10, 8501 52 20 10, 8501 52 30 10, 8501 52 90 10, 8501 53 81

00, 8501 61 20 10, 8501 61 80 10, 8501 62 00 10, 8501 63 00 10, 8502 11 20 10, 8502 11 80 10,

8502 12 00 10, 8502 13 20 10, 8502 13 40 10, 8502 13 80 10, 8502 20 20 10, 8502 20 40 10,

8502 20 60 10, 8502 20 80 10, 8502 39 20 10, 8502 39 80 10, 8502 40 00 10, 8504 10 20 10,

8504 10 80 10, 8504 31 80 00, 8504 32 20 10, 8504 32 80 10, 8504 33 00 10, 8504 40 90 00,

8504 50 20 10, 8504 50 95 10, 8505, 8506, 8507 10 41 10, 8507 10 49 10, 8507 10 92 10, 8507

10 98 10, 8507 20 41 10, 8507 20 49 10, 8507 20 92 10, 8507 20 98 10, 8507 30 89 00, 8507 40

00 00, 8507 80 80 00, 8507 90 90 00, 8511 10 00 10, 8511 20 00 10, 8511 30 00 10, 8511 40 00

10, 8511 50 00 10, 8511 80 00 10, 8515, 8517 70 11 00, 8517 70 19 10, 8525 50 00 10, 8525 60

00 00, 8526 10 00 10, 8526 91 20, 8526 91 80, 8526 92 00 10, 8528 41 00 00, 8528 51 00 00,

8528 59 90 00, 8528 61 00 00, 8529 10 69 10, 8529 10 80 10, 8529 10 95 10, 8529 90 97 10,

8531 10 95 10, 8531 20 20 10, 8531 20 40 10, 8531 20 95 10, 8531 80 20 10, 8531 80 95 10,

8532, 8533, 8535, 8536, 8537, 8538 10 00 00, 8538 90 99 00, 8541, 8542, 8543, 8544, 8545,

8546, 9014 10 00 10, 9014 20 20 10, 9014 20 20 90, 9014 20 80 10, 9014 20 80 90, 9014 90 00

http://yurist-online.org/

90, 9017 20, 9017 30, 9017 80, 9020 00 00 00, 9023 00, 9024, 9025 11 80 10, 9025 19 20 10,

9025 19 80 98, 9025 80 20 10, 9025 80 40 10, 9025 90 00 95, 9026 10, 9026 20, 9026 80, 9026

90 00 00, 9027, 9029 10 00 10, 9029 20 38 10, 9030 10 00 00, 9030 20 10 00, 9030 20 30 00,

9030 20 91 00, 9030 31 00 00, 9030 32 00 00, 9030 33, 9030 39 00 00, 9030 40 00 00, 9030 84

00 00, 9030 89 30 00, 9030 90 85 00, 9031 80 34 00, 9031 90 85 00, 9032 10, 9032 20 00 00,

9032 81 00 00, 9032 89 00 00, 9033 00 00 00. Порядок та обсяги ввезення зазначених товарів

визначаються Кабінетом Міністрів України;

3) до 1 вересня 2012 року:

товари (крім підакцизних), що не виробляються в Україні або виробляються, але не

відповідають технічним характеристикам світового рівня та вимогам міжнародних

спортивних організацій, з метою їх використання для будівництва і оснащення (придбання

обладнання та інвентарю) спортивних споруд, що є об'єктами чемпіонату Європи 2012

року з футболу. Перелік та обсяги зазначених товарів з визначенням їх кодів згідно з УКТ

ЗЕД затверджуються Кабінетом Міністрів України;

товари (крім підакцизних), що не виробляються в Україні або виробляються, але не

відповідають технічним характеристикам світового рівня та вимогам міжнародних

організацій цивільної авіації, що ввозяться на митну територію України з метою їх

використання для будівництва та оснащення аеропортів, які є об'єктами фінальної частини

чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за такими кодами товарів згідно з УКТ ЗЕД: 7326

90 98 90, 8405 10 00 00, 8414 40 90 00, 8428 33 00 00, 8428 90 95 00, 8429 19 00 00, 8429 20

00 00, 8429 51 99 00, 8430 20 00 00, 8504 40 90 00, 8530 80 00 00, 8704 22 91 00, 8704 23 91

00, 8705 30 00 90, 8705 90 90 90, 8709 19 90 00, 8716 80 00 00, 9015 80 11 00, 9024 80 99 00,

9405 40 10 00, 9405 99 00 90. Порядок та обсяги ввезення зазначених товарів визначаються

Кабінетом Міністрів України;

товари (крім підакцизних), що ввозяться на митну територію України УЄФА,

призначеними УЄФА особами або учасниками чемпіонату (крім збірної України)

відповідно до статті 11 Закону України "Про організацію та проведення фінальної частини

чемпіонату Європи 2012 року з футболу в Україні". Обсяги та порядок ввезення таких

товарів встановлюються у спосіб, визначений Кабінетом Міністрів України. Перелік

зазначених товарів з визначенням їх кодів згідно з УКТ ЗЕД визначається окремим

законом;

4) до 1 січня 2018 року - товари, які у межах ратифікованих Верховною Радою України

міжнародних договорів (угод) України з питань космічної діяльності щодо створення

космічної техніки (включаючи агрегати, системи та їх комплектуючі для космічних

комплексів, космічних ракет-носіїв, космічних апаратів та наземних сегментів космічних

систем) ввозяться на митну територію України резидентами - суб'єктами космічної

діяльності та класифікуються за такими кодами товарів згідно з УКТ ЗЕД: 2818 10, 2830

90 85 00, 2837, 2901, 2903, 2921, 2929, 2931 00 95 90, 3207 20, 3208, 3209, 3214, 3403, 3506,

3602 00 00 00, 3603 00, 3604, 3701, 3703, 3707, 3810, 3814 00, 3901, 3903, 3906, 3907, 3908

90 00 00, 3909, 3911, 3917, 3919, 3920, 3921, 3926, 4002, 4005, 4008, 4016, 4017 00 10 00,

4823 40 00 00, 4901, 4906 00 00 00, 5208, 5407, 5607, 5903, 5906, 5911 90 90, 6815 10, 6902,

7002, 7007 11 90 00, 7019, 7202, 7211, 7214, 7215, 7217, 7219, 7220, 7222, 7223 00, 7224 -

7226, 7228, 7229, 7304, 7407, 7409 - 7411, 7413 00, 7505, 7506, 7508, 7601, 7604 - 7608,

7616, 8101, 8102, 8104, 8105, 8108, 8112, 8307, 8412, 8414, 8421, 8471, 8473, 8479, 8482,

8483 30 80, 8501, 8504, 8506, 8507, 8517, 8523, 8526, 8529, 8532, 8533, 8536 - 8538, 8540 -

8544, 8547, 8803, 9014, 9015, 9023 00, 9026, 9027, 9030 - 9032, 9033 00 00 00, 9306 90 10 00.

http://yurist-online.org/

Порядок та обсяги ввезення зазначених товарів визначаються Кабінетом Міністрів

України;

5) до 1 січня 2019 року - техніка, обладнання, устаткування, що використовуються для

реконструкції існуючих і будівництва нових підприємств з виробництва біопалив і для

виготовлення та реконструкції технічних і транспортних засобів з метою споживання

біопалив, які класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, визначеними статтею 7 Закону України

"Про альтернативні види палива", якщо такі товари не виробляються та не мають аналогів

в Україні. Порядок ввезення зазначених товарів визначається Кабінетом Міністрів

України;

6) до 1 січня 2016 року - устаткування, обладнання та комплектуючі, що не виробляються в

Україні і ввозяться на митну територію України вітчизняними підприємствами

суднобудівної промисловості (клас 35.11 група 35 КВЕД ДК 009:2005) для використання у

господарській діяльності. Перелік зазначених товарів з визначенням їх кодів згідно з УКТ

ЗЕД встановлюється Кабінетом Міністрів України;

7) протягом одного року, що передує дню початку кожних Олімпійських та

Паралімпійських ігор, - товари, включаючи інвентар, обладнання, екіпіровку, медико-

біологічні засоби, що ввозяться в Україну в порядку, визначеному Законом України "Про

підтримку олімпійського, паралімпійського руху та спорту вищих досягнень в Україні", з

метою використання для підготовки та участі членів збірних команд України в

Олімпійських та Паралімпійських іграх. Перелік зазначених товарів з визначенням їх кодів

згідно з УКТ ЗЕД встановлюється законом;

8) до 1 січня 2017 року - матеріали, вузли, агрегати та/або комплектуючі вироби, що

ввозяться на митну територію України підприємствами вітчизняного машинобудування

для агропромислового комплексу, у разі якщо такі товари не виробляються в Україні.

Зазначені у цьому підпункті товари звільняються від оподаткування за умови, що ці товари

використовуються платниками податку для виробництва техніки та/або обладнання для

агропромислового комплексу, визначених пунктом 1 частини першої статті 1 Закону

України "Про стимулювання розвитку вітчизняного машинобудування для

агропромислового комплексу". Порядок ввезення, перелік зазначених підприємств та

товарів з визначенням їх кодів згідно з УКТ ЗЕД встановлюються Кабінетом Міністрів

України;

9) тимчасово, на період реалізації контракту, укладеного для реалізації національного

проекту "Повітряний експрес", затвердженого Кабінетом Міністрів України, яким

передбачено спорудження залізничного пасажирського сполучення м. Київ - міжнародний

аеропорт "Бориспіль", будівництво міської кільцевої автомобільної дороги навколо м.

Києва на ділянці Київ - Бориспіль, будівництво дороги від Подільського мостового

переходу до проспекту Ватутіна у м. Києві, товари (крім підакцизних), що не

виробляються в Україні або не відповідають вимогам проекту, що ввозяться на митну

територію України у митному режимі імпорту з метою їх використання для реалізації

національного проекту "Повітряний експрес" за такими кодами товарів згідно з УКТ ЗЕД:

6801 00 00 00, 6809 11 00 00, 6901 00 00 00, 7005 10 80 00, 7216 40 10 00, 7216 40 90 00,

7216 91 10 00, 7408 11 00 00, 7412 20 00 00, 8405 10 00 00, 8414 40 90 00, 8428 10 20 00,

8428 40 00 00, 8428 90 95 00, 8429 11 00 00, 8429 19 00 00, 8429 20 00 00, 8429 30 00 00,

8429 40 90 00, 8430 10 00 00, 8504 40 90 00, 8530 80 00 00, 8601 10 00 00, 8602 90 00 00,

8608 00 10 00, 8608 00 30 00, 8704 22 91 00, 8704 23 91 00, 8705 30 00 90, 8705 90 90 90,

8716 80 00 00, 9015 40 10 00, 9405 99 00 90, 8504 10 80 10.

http://yurist-online.org/

Порядок та обсяги ввезення таких товарів визначаються Кабінетом Міністрів України;

10) до 1 січня 2018 року - устаткування (обладнання) та комплектуючі вироби до нього, що

ввозяться суб'єктами господарювання виключно для реалізації інвестиційних проектів,

схвалених відповідно до Закону України "Про стимулювання інвестиційної діяльності у

пріоритетних галузях економіки з метою створення нових робочих місць", за умови, що

зазначені товари:

а) не є підакцизними;

б) виготовлені не більше трьох років до моменту державної реєстрації інвестиційного

проекту та не були у використанні;

в) не виробляються в Україні та не мають аналогів в Україні.

Порядок ввезення, перелік та обсяги зазначених товарів з визначенням їх кодів згідно з

УКТ ЗЕД затверджуються Кабінетом Міністрів України разом із схваленням кожного

окремого інвестиційного проекту.

У цьому підпункті терміни вживаються в такому значенні:

устаткування (обладнання) - машини (крім транспортних засобів), механізми, прилади,

пристрої, призначені для використання у технологічному процесі, що здійснюється під час

реалізації інвестиційного проекту;

комплектуючі вироби до устаткування (обладнання) - частини, виготовлені згідно із

самостійним комплектом документів і призначені для застосування у складі такого

устаткування (обладнання);

11) на період реалізації проектів (програм) за рахунок міжнародної технічної допомоги,

яка надається відповідно до ініціативи країн Великої вісімки "Глобальне партнерство

проти розповсюдження зброї та матеріалів масового знищення", - товари (крім

підакцизних товарів і товарів груп 1 - 24 згідно з УКТ ЗЕД), що не виробляються в Україні

та ввозяться на митну територію України у рамках реалізації зазначених проектів

(програм);

12) товари (крім підакцизних), що не виробляються в Україні або виробляються, але не

відповідають вимогам проекту модернізації Бортницької станції очистки стічних вод у

рамках реалізації проекту "Реконструкція споруд очистки стічних каналізаційних вод і

будівництво технологічної лінії по обробці та утилізації осадів Бортницької станції

аерації", затвердженого Кабінетом Міністрів України (далі - Проект), які ввозяться з метою

реалізації Проекту у період реалізації Проекту.

Порядок та обсяги ввезення таких товарів з визначенням їх кодів згідно з УКТ ЗЕД

встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Перелік та порядок ввезення таких товарів визначаються Кабінетом Міністрів України.

У разі порушення вимог цього пункту щодо порядку цільового використання товарів,

звільнених від оподаткування митом, або умов, за яких надається умовне повне або

часткове звільнення від оподаткування митом, до відповідних суб'єктів господарювання,

незалежно від притягнення їх посадових осіб до адміністративної відповідальності,

http://yurist-online.org/

передбаченої цим Кодексом, застосовуються норми пункту 30.8 статті 30 та статті 123

Податкового кодексу України.

(Із змінами і доповненнями, внесеними згідно із

законами України від 04.07.2012 р. N 5043-VI,

від 06.09.2012 р. N 5210-VI,

від 04.04.2013 р. N 183-VII,

від 28.12.2014 р. N 74-VIII,

від 23.12.2015 р. N 902-VIII)

4 1. На період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного

стану відповідно до законодавства звільняються від оподаткування ввізним митом:

спеціальні засоби індивідуального захисту (каски, виготовлені відповідно до військових

стандартів або технічних умов, чи їх еквіваленти та спеціально призначені для них

компоненти (тобто підшоломи, амортизатори), що класифікуються у товарній підкатегорії

6506 10 80 00 згідно з УКТ ЗЕД; бронежилети, що класифікуються у товарній підкатегорії

6211 43 90 00 згідно з УКТ ЗЕД), виготовлені відповідно до військових стандартів або

військових умов для потреб правоохоронних органів, Збройних Сил України та інших

військових формувань, утворених відповідно до законів України, інших суб'єктів, що

здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону; нитки для виготовлення

бронежилетів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 5402 11 00 00 та 5407 10 00 00

згідно з УКТ ЗЕД; тканини (матеріали) для виготовлення бронежилетів та шоломів, що

класифікуються у товарних підкатегоріях 3920 10 89 90, 3920 61 00 00, 3921 90 60 00, 5603

14 10 00, 6914 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД. До таких товарів не застосовуються заходи

нетарифного регулювання зовнішньої економічної діяльності, встановлені цим Кодексом

та законами України;

лікарські засоби та медичні вироби відповідно до підпункту "в" пункту 193.1 статті 193

Податкового кодексу України, що призначені для використання закладами охорони

здоров'я та учасниками антитерористичної операції для надання медичної допомоги

фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або

запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи

іншого ушкодження здоров'я. При цьому до таких товарів із заходів нетарифного

регулювання зовнішньої економічної діяльності, встановлених цим Кодексом та законами

України, застосовується спрощений порядок надання разових дозволів на ввезення

лікарських засобів та медичних виробів, який затверджується Кабінетом Міністрів

України. Обсяги ввезення зазначених товарів визначаються Кабінетом Міністрів України;

лікарські засоби та медичні вироби без їх державної реєстрації та дозвільних документів

щодо можливості їх ввезення, що призначені для використання закладами охорони

здоров'я та учасниками антитерористичної операції для надання медичної допомоги

фізичним особам, які у період проведення антитерористичної операції та/або

запровадження воєнного стану відповідно до законодавства зазнали поранення, контузії чи

іншого ушкодження здоров'я, за переліком та в обсягах, встановлених Кабінетом Міністрів

України.

(Доповнено пунктом 4 1 згідно із

Законом України від 01.07.2014 р. N 1560-VII;

із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 30.06.2015 р. N 556-VIII)

http://yurist-online.org/

4 2. Тимчасово, на період реалізації проекту модернізації Бортницької станції очистки

стічних вод у рамках реалізації проекту "Реконструкція споруд очистки стічних

каналізаційних вод і будівництво технологічної лінії по обробці та утилізації осадів

Бортницької станції аерації", затвердженого Кабінетом Міністрів України (далі - Проект),

у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування

митними платежами та без забезпечення виконання зобов'язань із сплати митних платежів

відповідно до розділу X цього Кодексу можуть бути поміщені іноземні товари,

транспортні засоби комерційного призначення, що належать на підставі права власності

або інших речових прав японському суб'єкту з реалізації Проекту та ввозяться таким

суб'єктом для використання під час виконання робіт та/або надання послуг у рамках

реалізації Проекту. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів

комерційного призначення до тимчасового ввезення на митну територію України є їх

реєстрація в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним

документом.

Порядок ввезення, перелік та обсяги товарів, транспортних засобів комерційного

призначення з визначенням їх кодів згідно з УКТ ЗЕД, які можуть бути поміщені у митний

режим тимчасового ввезення відповідно до цього пункту, встановлюються Кабінетом

Міністрів України.

У цьому пункті під терміном "товари" розуміють техніку, обладнання, устаткування,

машини, механізми, прилади, пристрої, що ввозяться з метою виконання робіт з

реконструкції наявних і будівництва нових будівель і споруд, що є об'єктами Бортницької

станції аерації, а також для проведення робіт з їх оснащення, надання послуг у рамках

реалізації Проекту.

Товари, транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим

тимчасового ввезення відповідно до цього пункту, можуть без обмежень

використовуватися під час виконання робіт та/або надання послуг у рамках реалізації

Проекту, за умови що право власності чи інше речове право японського суб'єкта з

реалізації Проекту, зазначене в абзаці першому цього пункту, не буде припинено.

Строк тимчасового ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення

відповідно до цього пункту не може перевищувати строк реалізації Проекту, що

встановлюється з дати початку до дати завершення реалізації Проекту.

У разі технологічної необхідності, у тому числі пов'язаної з демонтажем товарів (техніки,

обладнання, устаткування, машин, механізмів, приладів, пристроїв), строк тимчасового

ввезення таких товарів може бути збільшений на три місяці за письмовою заявою власника

таких товарів або уповноваженої ним особи.

Завершення митного режиму тимчасового ввезення здійснюється відповідно до статті 112

цього Кодексу.

У разі порушення вимог цього пункту щодо порядку цільового використання товарів,

транспортних засобів комерційного призначення, умовно звільнених від оподаткування

митними платежами, або умов, за яких надається умовне повне звільнення від

оподаткування митними платежами, до відповідних суб'єктів господарювання незалежно

від притягнення їх посадових осіб до адміністративної відповідальності, передбаченої цим

Кодексом, застосовуються норми пункту 30.8 статті 30, статті 123 Податкового кодексу

України.

http://yurist-online.org/

Відповідальність за порушення митних правил встановлюється відповідно до розділу

XVIII цього Кодексу.

(Доповнено пунктом 4 2 згідно із

Законом України від 23.12.2015 р. N 902-VIII)

5. Заходи з митного контролю та виконання митних формальностей, розпочаті та не

завершені до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються в порядку та на умовах,

які діяли станом на останній день місяця, що настає за місяцем, в якому опубліковано цей

Кодекс.

5 1. На період дії законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий

режим на тимчасово окупованій території України" та "Про створення вільної економічної

зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово

окупованій території України" норми цього Кодексу застосовуються з урахуванням цих

законів.

(Доповнено пунктом 5 1 згідно із

Законом України від 12.08.2014 р. N 1636-VII)

6. Протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Кодексом провадження видів

діяльності, зазначених у пунктах 2 - 6 статті 404 цього Кодексу, може здійснюватися на

підставі відповідних документів дозвільного характеру, чинних станом на останній день

місяця, що настає за місяцем, в якому опубліковано цей Кодекс.

До 1 грудня 2012 року допускається:

одночасне використання документів про облік осіб, які здійснюють операції з товарами,

виданих відповідно до статті 455 цього Кодексу, та облікових карток суб'єктів

зовнішньоекономічної діяльності, які були чинними станом на останній день місяця, що

настав за місяцем, в якому опубліковано цей Кодекс;

використання підприємствами існуючих інформаційних, телекомунікаційних та

інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення, які не пройшли

перевірку на відповідність вимогам, встановленим відповідно до статті 34 цього Кодексу

центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну

політику у сфері фінансів.

(Із доповненнями, внесеними згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI)

7. До 1 січня 2017 року допускається надання на паперових носіях документів, зазначених

у частині третій статті 33 цього Кодексу.

8. Повернення помилково або надміру сплачених до дня набрання чинності цим Кодексом

сум митних платежів здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом та Податковим

кодексом України.

9. Зміни до цього Кодексу можуть вноситися виключно законами про внесення змін до

Митного кодексу України.

http://yurist-online.org/

(Доповнено пунктом 9 згідно із

Законом України від 07.06.2012 р. N 4915-VI)

10. Кабінету Міністрів України:

протягом місяця розробити та подати до Верховної Ради України проект закону про

внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у

зв'язку з прийняттям цього Кодексу;

до дня набрання чинності цим Кодексом привести свої акти у відповідність із цим

Кодексом та видати акти, що випливають із цього Кодексу;

до дня набрання чинності цим Кодексом забезпечити приведення центральними органами

виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Кодексом та

видання ними нормативно-правових актів, що випливають із цього Кодексу;

протягом трьох місяців розробити та подати до Верховної Ради України проект закону про

порядок відшкодування шкоди, заподіяної особам та їх майну неправомірними рішеннями,

діями або бездіяльністю митних органів, організацій або їх посадових осіб чи інших

працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов'язків;

до 1 січня 2015 року забезпечити створення в органах доходів і зборів автоматизованої

системи митного оформлення та передбачити у проектах законів про Державний бюджет

України на 2013 та 2014 роки окремим рядком необхідні для цього кошти.

(Із змінами, внесеними згідно із

Законом України від 04.07.2013 р. N 405-VII)


Президент України

В. ЯНУКОВИЧ

м. Київ


13 березня 2012 року

N 4495-VI

http://yurist-online.org/

Document Outline

МИТНИЙ КОДЕКС УКРАЇНИ

Розділ I ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ

Глава 1. Основи державної митної справи

Стаття 1. Законодавство України з питань державної митної справи

Стаття 2. Особливості набрання чинності законами України та іншими нормативно-правовими актами з питань державної митної справи

Стаття 3. Особливості застосування законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи

Стаття 3 1. Особливості застосування валютних курсів

Стаття 4. Визначення основних термінів і понять

Стаття 5. Державна митна політика

Стаття 6. Митні інтереси та митна безпека

Стаття 7. Державна митна справа

Стаття 8. Принципи здійснення державної митної справи

Стаття 9. Митна територія України

Стаття 10. Митний кордон України

Стаття 11. Додержання вимог щодо конфіденційності інформації

Глава 2. Уповноважений економічний оператор

Стаття 12. Надання статусу уповноваженого економічного оператора

Стаття 13. Подання заяви та видача сертифіката уповноваженого економічного оператора

Стаття 14. Умови отримання сертифіката уповноваженого економічного оператора

Стаття 15. Спеціальні спрощення, що надаються уповноваженому економічному оператору

Стаття 16. Зупинення дії сертифіката уповноваженого економічного оператора

Стаття 17. Анулювання сертифіката уповноваженого економічного оператора

Стаття 18. Єдиний реєстр уповноважених економічних операторів

Глава 3. Інформування, консультування та попередні рішення з питань державної митної справи

Стаття 19. Інформування про митні правила

Стаття 20. Інформація щодо законодавства України з питань державної митної справи

Стаття 21. Консультування з питань державної митної справи

Стаття 22. Відповідальність за порушення порядку надання інформації

Стаття 23. Попередні рішення

Глава 4. Оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників і відповідальність за них

Стаття 24. Право на оскарження

Стаття 25. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників до посадових осіб та органів вищого рівня

Стаття 26. Вимоги до форми та змісту скарг, строки їх подання, порядок і строки їх розгляду

Стаття 27. Особливості задоволення скарг на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб

Стаття 28. Перевірка законності та обґрунтованості рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів або їх посадових осіб у порядку контролю

Стаття 29. Оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів або їх посадових осіб у судовому порядку

Стаття 30. Відповідальність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників

Глава 5. Інформаційні технології та інформаційні ресурси у державній митній справі

Стаття 31. Застосування інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення

Стаття 32. Вимоги щодо відповідності національним стандартам інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення

Стаття 33. Інформаційні ресурси органів доходів і зборів

Стаття 34. Інформаційні, телекомунікаційні та інформаційно-телекомунікаційні системи і засоби їх забезпечення, що використовуються суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності

Стаття 35. Захист електронної інформації в інформаційних системах органів доходів і зборів та суб'єктів, що беруть участь в інформаційних відносинах

Розділ II КРАЇНА ПОХОДЖЕННЯ ТОВАРУ

Глава 6. Країна походження товару та критерії достатньої переробки товару. Документи про походження товару

Стаття 36. Визначення країни походження товару

Стаття 37. Дотримання конфіденційності інформації при визначенні країни походження товару

Стаття 38. Товари, повністю вироблені у даній країні

Стаття 39. Особливості визначення походження товарів, повністю вироблених або достатньо перероблених у вільних митних зонах на території України, під час випуску їх для вільного обігу на митній території України

Стаття 40. Критерії достатньої переробки товару

Стаття 41. Визначення країни походження товару, якщо товари поставляються партіями

Стаття 42. Особливості визначення країни походження упаковки

Глава 7. Підтвердження країни походження товару

Стаття 43. Документи, що підтверджують країну походження товару

Стаття 44. Порядок підтвердження країни походження товару

Стаття 45. Перевірка документів, що підтверджують країну походження товару

Стаття 46. Видача сертифікатів про походження товару з України

Стаття 47. Верифікація (перевірка достовірності) сертифікатів про походження товару з України

Стаття 48. Підстави для відмови у випуску товару

Розділ III МИТНА ВАРТІСТЬ ТОВАРІВ ТА МЕТОДИ ЇЇ ВИЗНАЧЕННЯ

Глава 8. Загальні положення щодо митної вартості

Стаття 49. Митна вартість товарів

Стаття 50. Цілі використання відомостей про митну вартість товарів

Стаття 51. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України

Стаття 52. Заявлення митної вартості товарів

Стаття 53. Документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості

Стаття 54. Контроль правильності визначення митної вартості товарів

Стаття 55. Коригування митної вартості товарів

Стаття 56. Додержання вимог щодо конфіденційності інформації, що стосується митної вартості товарів

Глава 9. Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування

Стаття 57. Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту

Стаття 58. Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)

Стаття 59. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів

Стаття 60. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів

Стаття 61. Застереження щодо умов застосування методів визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів

Стаття 62. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості

Стаття 63. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість)

Стаття 64. Резервний метод

Глава 10. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України в митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту

Стаття 65. Порядок визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митних режимів, відмінних від митного режиму імпорту

Стаття 66. Порядок визначення митної вартості товарів, що вивозяться за межі митної території України

Розділ IV УКРАЇНСЬКА КЛАСИФІКАЦІЯ ТОВАРІВ ЗОВНІШНЬОЕКОНОМІЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ

Глава 11. Ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, її структура та класифікація товарів

Стаття 67. Структура та застосування Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності

Стаття 68. Ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності

Стаття 69. Класифікація товарів

Розділ V МИТНІ РЕЖИМИ

Глава 12. Загальні положення щодо митних режимів

Стаття 70. Види митних режимів

Стаття 71. Вибір та зміна митного режиму

Стаття 72. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим

Стаття 73. Регулювання питань, пов'язаних із митним режимом

Глава 13. Імпорт (випуск для вільного обігу)

Стаття 74. Митний режим імпорту (випуску для вільного обігу)

Стаття 75. Умови поміщення товарів у митний режим імпорту

Стаття 76. Митний статус товарів, поміщених у митний режим імпорту

Глава 14. Реімпорт

Стаття 77. Митний режим реімпорту

Стаття 78. Умови поміщення товарів у митний режим реімпорту

Стаття 79. Окремі положення щодо застосування митного режиму реімпорту

Стаття 80. Митний статус товарів, поміщених у митний режим реімпорту

Стаття 81. Повернення сум вивізного мита при реімпорті товарів

Глава 15. Експорт

Стаття 82. Митний режим експорту

Стаття 83. Умови поміщення товарів у митний режим експорту

Стаття 84. Митний статус товарів, поміщених у режим експорту

Глава 16. Реекспорт

Стаття 85. Митний режим реекспорту

Стаття 86. Умови поміщення товарів у митний режим реекспорту

Стаття 87. Окремі положення щодо застосування митного режиму реекспорту

Стаття 88. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим реекспорту

Стаття 89. Повернення сум ввізного мита при реекспорті товарів

Глава 17. Транзит

Стаття 90. Митний режим транзиту

Стаття 91. Переміщення товарів і транспортних засобів комерційного призначення в режимі транзиту

Стаття 92. Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту

Стаття 93. Вимоги до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту

Стаття 94. Документи, що використовуються для декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим транзиту

Стаття 95. Строки транзитних перевезень

Стаття 96. Застосування митного режиму транзиту при перевантаженні товарів

Стаття 97. Каботажні перевезення

Стаття 98. Розміщення товарів на борту морських (річкових) суден для каботажного перевезення

Стаття 99. Навантаження та вивантаження товарів, що перевозяться каботажем

Стаття 100. Документи, необхідні для допуску товарів до каботажного перевезення

Стаття 101. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим транзиту

Стаття 102. Завершення митного режиму транзиту

Глава 18. Тимчасове ввезення

Стаття 103. Митний режим тимчасового ввезення

Стаття 104. Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим тимчасового ввезення

Стаття 105. Товари, транспортні засоби, які можуть бути поміщені у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами

Стаття 106. Товари, що можуть поміщуватися у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами

Стаття 107. Операції з транспортними засобами, поміщеними в митний режим тимчасового ввезення

Стаття 108. Строки тимчасового ввезення

Стаття 109. Передача права на тимчасове ввезення

Стаття 110. Забезпечення дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення

Стаття 111. Митний статус товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення

Стаття 112. Завершення митного режиму тимчасового ввезення

Глава 19. Тимчасове вивезення

Стаття 113. Митний режим тимчасового вивезення

Стаття 114. Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим тимчасового вивезення

Стаття 115. Операції з транспортними засобами комерційного призначення, поміщеними у митний режим тимчасового вивезення

Стаття 116. Строки тимчасового вивезення

Стаття 117. Передача права на тимчасове вивезення

Стаття 118. Звільнення від оподаткування митними платежами в митному режимі тимчасового вивезення

Стаття 119. Митний статус товарів, поміщених у митний режим тимчасового вивезення

Стаття 120. Завершення митного режиму тимчасового вивезення

Глава 20. Митний склад

Стаття 121. Митний режим митного складу

Стаття 122. Умови поміщення товарів у митний режим митного складу

Стаття 123. Умови поміщення у митний режим митного складу товарів, розміщених на митних складах, розташованих на територіях морських і річкових портів, аеропортів, залізничних станцій, в межах яких є пункти пропуску через державний кордон України, та їх реекспорту

Стаття 124. Умови розміщення товарів, що переміщуються у складі консолідованих вантажів, на митному складі та подальшого розпорядження ними

Стаття 125. Строк зберігання товарів у митному режимі митного складу

Стаття 126. Митний статус товарів, поміщених у митний режим митного складу

Стаття 127. Операції з товарами, що зберігаються на митному складі

Стаття 128. Передача права власності на товари, поміщені у митний режим митного складу

Стаття 129. Завершення митного режиму митного складу

Глава 21. Вільна митна зона

Стаття 130. Митний режим вільної митної зони

Стаття 131. Операції з товарами, поміщеними у митний режим вільної митної зони

Стаття 132. Умови поміщення товарів у митний режим вільної митної зони

Стаття 133. Строки перебування товарів у митному режимі вільної митної зони на території вільної митної зони

Стаття 134. Передача права власності на товари, поміщені у митний режим вільної митної зони

Стаття 135. Переміщення товарів між територіями вільних митних зон

Стаття 136. Митний статус товарів, що поміщуються в митний режим вільної митної зони

Стаття 137. Завершення митного режиму вільної митної зони

Стаття 138. Відходи (залишки), що утворилися в результаті здійснення операцій з товарами у вільній митній зоні

Стаття 139. Розпорядження товарами, що знаходяться на території вільної митної зони промислового типу, в разі скасування на її території митного режиму вільної митної зони

Глава 22. Безмитна торгівля

Стаття 140. Митний режим безмитної торгівлі

Стаття 141. Поміщення товарів у митний режим безмитної торгівлі

Стаття 142. Умови перебування товарів у митному режимі безмитної торгівлі

Стаття 143. Особливості здійснення митного контролю товарів, що постачаються магазинами безмитної торгівлі на повітряні, водні або залізничні транспортні засоби комерційного призначення, які виконують міжнародні рейси, для реалізації пасажирам цих рейсів

Стаття 144. Переміщення товарів між магазинами безмитної торгівлі

Стаття 145. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим безмитної торгівлі

Стаття 146. Завершення митного режиму безмитної торгівлі

Глава 23. Переробка на митній території

Стаття 147. Митний режим переробки на митній території

Стаття 148. Гарантування дотримання умов перебування товарів у митному режимі переробки на митній території та обмеження щодо поміщення окремих товарів у цей митний режим

Стаття 149. Дозвіл на переробку товарів на митній території України

Стаття 150. Операції з переробки товарів

Стаття 151. Строки переробки товарів на митній території України

Стаття 152. Перевірка органами доходів і зборів дотримання митного режиму переробки на митній території

Стаття 153. Обсяг виходу продуктів переробки

Стаття 154. Порядок митного оформлення продуктів переробки

Стаття 155. Умови реалізації продуктів переробки на митній території України

Стаття 156. Переробка товарів для вільного обігу на митній території України

Стаття 157. Залишки і відходи, що утворилися в результаті переробки товарів

Стаття 158. Еквівалентна компенсація

Стаття 159. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим переробки на митній території

Стаття 160. Завершення митного режиму переробки на митній території

Стаття 161. Розпорядження товарами, що поміщені у митний режим переробки на митній території, у разі відкликання дозволу на переробку

Глава 24. Переробка за межами митної території

Стаття 162. Митний режим переробки за межами митної території

Стаття 163. Операції щодо переробки товарів за межами митної території

Стаття 164. Гарантування дотримання умов перебування товарів у митному режимі переробки за межами митної території та обмеження щодо поміщення окремих товарів у цей митний режим

Стаття 165. Дозвіл на вивезення товарів для переробки за межами митної території України

Стаття 166. Строки переробки товарів за межами митної території України

Стаття 167. Обсяг виходу продуктів переробки

Стаття 168. Порядок митного оформлення та оподаткування продуктів переробки

Стаття 169. Умови реалізації продуктів переробки за межами митної території України

Стаття 170. Залишки і відходи, що утворилися в результаті переробки товарів

Стаття 171. Еквівалентна компенсація

Стаття 172. Митний статус товарів, що поміщуються у митний режим переробки за межами митної території

Стаття 173. Завершення режиму переробки за межами митної території

Стаття 174. Розпорядження товарами, поміщеними у митний режим переробки за межами митної території, в разі відкликання дозволу на переробку

Глава 25. Знищення або руйнування

Стаття 175. Митний режим знищення або руйнування

Стаття 176. Умови поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування

Стаття 177. Умови знищення або руйнування окремих категорій товарів

Стаття 178. Витрати на знищення або руйнування товарів

Стаття 179. Відходи (залишки), що утворилися в результаті знищення або руйнування товарів, та їх митний статус

Стаття 180. Митний контроль товарів, що поміщуються у митний режим знищення або руйнування

Стаття 181. Завершення митного режиму знищення або руйнування

Стаття 182. Відповідальність осіб за недотримання митного режиму знищення або руйнування

Глава 26. Відмова на користь держави

Стаття 183. Митний режим відмови на користь держави

Стаття 184. Поміщення товарів у митний режим відмови на користь держави

Стаття 185. Завершення митного режиму відмови на користь держави

Розділ VI ПЕРЕМІЩЕННЯ І ПРОПУСК ТОВАРІВ, ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ КОМЕРЦІЙНОГО ПРИЗНАЧЕННЯ ЧЕРЕЗ МИТНИЙ КОРДОН УКРАЇНИ. МИТНІ ФОРМАЛЬНОСТІ ПРИ ПЕРЕМІЩЕННІ ТОВАРІВ ЧЕРЕЗ МИТНИЙ КОРДОН УКРАЇНИ РІЗНИМИ ВИДАМИ ТРАНСПОРТУ

Глава 27. Загальні положення щодо умов та порядку переміщення і пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України

Стаття 186. Засоби та способи переміщення товарів

Стаття 187. Митні формальності на транспорті

Стаття 188. Сприяння посадовим особам органів доходів і зборів у виконанні митних формальностей

Стаття 189. Тимчасовий пропуск транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України

Стаття 190. Товари, помилково ввезені на митну територію України

Стаття 191. Права та обов'язки перевізника

Стаття 192. Заходи, що вживаються у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів

Стаття 193. Відповідальність за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом

Глава 28. Переміщення товарів через митний кордон України

Стаття 194. Попереднє повідомлення органів доходів і зборів про намір ввезти товари на митну територію України

Стаття 195. Пункти пропуску через державний кордон України, в яких товари переміщуються через митний кордон

Стаття 196. Заборона щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України

Стаття 197. Обмеження щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України

Стаття 198. Подання документів та відомостей органам доходів і зборів у пунктах пропуску через державний кордон України

Стаття 199. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України

Стаття 200. Доставка товарів та документів у місце, визначене органом доходів і зборів

Глава 29. Тимчасове зберігання

Стаття 201. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем

Стаття 202. Документи, необхідні для розміщення товарів на складі тимчасового зберігання

Стаття 203. Операції з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем

Стаття 204. Строк тимчасового зберігання товарів

Стаття 205. Митне оформлення товарів, які протягом строку тимчасового зберігання під митним контролем стали непридатними, були зіпсовані чи пошкоджені внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили

Стаття 206. Тимчасове зберігання товарів на складах, розташованих поза межами пунктів пропуску через державний кордон України на територіях аеропортів, морських та/або річкових портів

Глава 30. Митні формальності на морському і річковому транспорті

Стаття 207. Тривалість перебування суден закордонного плавання під митним контролем

Стаття 208. Строк та черговість митного оформлення суден закордонного плавання

Стаття 209. Місця здійснення митного контролю на морському та річковому транспорті

Стаття 210. Митний контроль за вантажними операціями у водному сполученні

Стаття 211. Митний контроль суден закордонного плавання, що прибувають на митну територію України на нетривалий час

Стаття 212. Митне оформлення рибної продукції, виробленої українськими суднами в межах Азово-Чорноморського басейну

Стаття 213. Митне оформлення суден, побудованих чи придбаних за кордоном або проданих за кордон

Стаття 214. Дозвіл органу доходів і зборів на відправлення судна закордонного плавання

Глава 31. Митні формальності на авіатранспорті

Стаття 215. Документи для контролю за повітряним судном

Стаття 216. Вимушена посадка

Стаття 217. Товари, що перевозяться транзитними авіапасажирами

Глава 32. Митні формальності на залізничному транспорті

Стаття 218. Здійснення митного контролю на залізничному транспорті

Стаття 219. Відповідальність за втрату чи неналежну доставку товарів до органу доходів і зборів призначення

Стаття 220. Місце здійснення митних формальностей у міжнародному залізничному сполученні

Глава 33. Митні формальності на автомобільному транспорті

Стаття 221. Порядок декларування автотранспортних засобів комерційного призначення, які перевозять товари через митний кордон України

Стаття 222. Порядок декларування порожніх автотранспортних засобів комерційного призначення та автотранспортних засобів комерційного призначення, які перевозять пасажирів через митний кордон України

Глава 34. Митні формальності щодо припасів

Стаття 223. Загальні положення щодо порядку переміщення припасів через митний кордон України

Стаття 224. Умови звільнення від оподаткування митними платежами припасів, які ввозяться на митну територію України

Стаття 225. Декларування припасів, які ввозяться на митну територію України

Стаття 226. Видача припасів

Стаття 227. Інші операції з припасами

Стаття 228. Забезпечення схоронності припасів

Стаття 229. Декларування припасів, що вивозяться за межі митної території України

Стаття 230. Обмеження щодо пропуску алкогольних напоїв і тютюнових виробів через митний кордон України на борту транспортного засобу

Глава 35. Митні формальності на трубопровідному транспорті та лініях електропередачі

Стаття 231. Місця здійснення митного контролю товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом та лініями електропередачі

Стаття 232. Порядок і строки митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом та лініями електропередачі

Глава 36. Переміщення (пересилання) товарів через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях

Стаття 233. Загальні правила переміщення (пересилання) міжнародних поштових та експрес-відправлень через митний кордон України

Стаття 234. Оподаткування митними платежами товарів, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових та експрес-відправленнях

Стаття 235. Заборони та обмеження щодо переміщення (пересилання) окремих видів товарів у міжнародних поштових та експрес-відправленнях

Стаття 236. Декларування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях

Стаття 237. Порядок та умови здійснення митного та інших видів контролю товарів, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових та експрес-відправленнях

Розділ VII ЗБЕРІГАННЯ ТОВАРІВ, ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ КОМЕРЦІЙНОГО ПРИЗНАЧЕННЯ НА СКЛАДАХ ОРГАНІВ ДОХОДІВ І ЗБОРІВ ТА РОЗПОРЯДЖЕННЯ НИМИ

Глава 37. Зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення на складах органів доходів і зборів

Стаття 238. Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються органами доходів і зборів

Стаття 239. Склади органів доходів і зборів

Стаття 240. Строки зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів

Стаття 241. Операції з товарами, що зберігаються на складах органів доходів і зборів підприємствами

Стаття 242. Видача товарів із складів органів доходів і зборів

Глава 38. Розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення та коштами

Стаття 243. Розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення

Стаття 244. Розпорядження коштами, одержаними від реалізації товарів

Стаття 245. Розпорядження валютними цінностями, дорогоцінними металами та дорогоцінним камінням

Розділ VIII МИТНЕ ОФОРМЛЕННЯ

Глава 39. Загальні положення щодо митного оформлення

Стаття 246. Мета митного оформлення

Стаття 247. Місце і час здійснення митного оформлення

Стаття 248. Початок митного оформлення

Стаття 249. Присутність декларантів або уповноважених ними осіб під час митного оформлення

Стаття 250. Митне оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України у складі вантажів з допомогою

Стаття 251. Порядок митного оформлення іноземних інвестицій

Стаття 252. Митне оформлення військової техніки

Стаття 253. Подання органам доходів і зборів актів, складених підприємствами

Стаття 254. Мова документів, які подаються для здійснення митного контролю та митного оформлення

Стаття 255. Завершення митного оформлення

Стаття 256. Відмова у митному оформленні та обов'язки органу доходів і зборів щодо роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення

Глава 40. Декларування

Стаття 257. Процедура декларування

Стаття 258. Митна декларація, заповнена у звичайному порядку

Стаття 259. Попередня митна декларація

Стаття 260. Тимчасова та періодична митні декларації

Стаття 261. Додаткова декларація

Стаття 262. Місце декларування

Стаття 263. Строки декларування

Стаття 264. Прийняття митної декларації

Стаття 265. Декларанти

Стаття 266. Обов'язки, права та відповідальність декларанта та уповноваженої ним особи

Стаття 267. Декларування товарів значної кількості найменувань, які надійшли однією партією

Стаття 268. Помилки у митній декларації

Стаття 269. Зміна, відкликання та визнання митної декларації недійсною

Розділ IX МИТНІ ПЛАТЕЖІ

Глава 41. Загальні положення щодо митних платежів

Стаття 270. Оподаткування митними платежами товарів, що переміщуються через митний кордон України

Глава 42. Мито

Стаття 271. Мито та його види

Стаття 272. Ввізне мито

Стаття 273. Вивізне мито

Стаття 274. Сезонне мито

Стаття 275. Особливі види мита

Стаття 276. Платники мита

Стаття 277. Об'єкти оподаткування митом

Стаття 278. Дата виникнення податкових зобов'язань

Стаття 279. База оподаткування митом

Стаття 280. Ставки мита

Стаття 281. Тарифні пільги (тарифні преференції)

Стаття 282. Звільнення від оподаткування митом (податкові пільги)

Стаття 283. Звільнення від оподаткування митом залежно від обраного митного режиму

Стаття 284. Умовне повне звільнення від оподаткування митом

Стаття 285. Умовне часткове звільнення від оподаткування ввізним митом

Стаття 286. Оподаткування митом товарів при переміщенні через митний кордон України залежно від обраного митного режиму

Стаття 287. Особливості оподаткування митом деяких товарів

Стаття 288. Особливості оподаткування особливими видами мита

Глава 43. Справляння митних платежів

Стаття 289. Виникнення обов'язку із сплати митних платежів

Стаття 290. Припинення обов'язку із сплати митних платежів

Стаття 291. Виконання обов'язку із сплати митних платежів

Стаття 292. Випадки, коли митні платежі не сплачуються

Стаття 293. Особи, на яких покладається обов'язок із сплати митних платежів

Стаття 294. Об'єкт та база оподаткування митними платежами

Стаття 295. Нарахування митних платежів

Стаття 296. Особливості застосування ставок митних платежів під час незаконного переміщення товарів через митний кордон України та використання товарів з порушенням встановлених обмежень

Стаття 297. Строки сплати (виконання обов'язку зі сплати) митних платежів

Стаття 298. Порядок і форми сплати митних платежів

Стаття 299. Авансові платежі (передоплата)

Стаття 300. Звільнення (умовне звільнення) від оподаткування митними платежами

Стаття 301. Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів

Стаття 302. Пеня

Стаття 303. Стягнення митних платежів

Стаття 304. Розстрочення та відстрочення сплати митних платежів

Розділ X ГАРАНТІЇ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИКОНАННЯ ЗОБОВ'ЯЗАНЬ ПЕРЕД ОРГАНАМИ ДОХОДІВ І ЗБОРІВ

Глава 44. Форми, умови та способи забезпечення зобов'язань перед органами доходів і зборів

Стаття 305. Загальні положення щодо забезпечення зобов'язань перед органами доходів і зборів

Стаття 306. Способи забезпечення сплати митних платежів

Глава 45. Фінансові гарантії

Стаття 307. Умови надання фінансових гарантій

Стаття 308. Визначення розміру фінансової гарантії

Стаття 309. Форми забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією. Види фінансових гарантій

Стаття 310. Порядок надання фінансових гарантій органам доходів і зборів

Стаття 311. Фінансова гарантія, що надається у вигляді документа

Стаття 312. Реалізація фінансової гарантії, наданої у вигляді документа

Стаття 313. Фінансова гарантія у вигляді грошової застави

Стаття 314. Гарант

Стаття 315. Порядок отримання статусу гаранта

Глава 46. Інші способи забезпечення сплати митних платежів

Стаття 316. Гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП) 1975 року

Стаття 317. Гарантування на умовах Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік) із застосуванням книжки (карнету) А.Т.А.

Розділ XI МИТНИЙ КОНТРОЛЬ

Глава 47. Організація митного контролю

Стаття 318. Загальні принципи здійснення митного контролю

Стаття 319. Взаємодія органів доходів і зборів з державними органами, що здійснюють контроль під час переміщення товарів через митний кордон України

Стаття 320. Вибірковість митного контролю

Стаття 321. Тривалість перебування під митним контролем

Стаття 322. Строки пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України

Стаття 323. Доступ посадових осіб органів доходів і зборів на територію чи в приміщення підприємств для здійснення митного контролю

Стаття 324. Використання для здійснення митного контролю технічних та спеціальних засобів і службових собак

Стаття 325. Операції з товарами, транспортними засобами комерційного призначення, митне оформлення яких не закінчено

Стаття 326. Забезпечення ідентифікації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, приміщень та інших місць під час здійснення митного контролю

Стаття 327. Залучення спеціалістів та експертів для участі у здійсненні митного контролю

Стаття 328. Спільний митний контроль

Глава 48. Зони митного контролю

Стаття 329. Місця розташування зон митного контролю

Стаття 330. Порядок створення зон митного контролю

Стаття 331. Розміщення споруд та об'єктів у зонах митного контролю, створених у межах пунктів пропуску через державний кордон України

Стаття 332. Режим зони митного контролю. Забезпечення законності та правопорядку в зоні митного контролю

Стаття 333. Права органів доходів і зборів щодо забезпечення режиму зони митного контролю

Глава 49. Здійснення митного контролю

Стаття 334. Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю

Стаття 335. Подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю

Стаття 336. Форми митного контролю

Стаття 337. Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України

Стаття 338. Огляд та переогляд товарів, транспортних засобів

Стаття 339. Огляд та переогляд ручної поклажі, багажу

Стаття 340. Особистий огляд

Стаття 341. Облік товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України

Стаття 342. Усне опитування громадян та посадових осіб підприємств

Стаття 343. Огляд територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на органи доходів і зборів

Стаття 344. Перевірка обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем

Стаття 345. Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів

Стаття 346. Підстави та порядок проведення органами доходів і зборів документальних виїзних перевірок

Стаття 347. Права та обов'язки посадових осіб органів доходів і зборів під час проведення документальних виїзних перевірок

Стаття 348. Проведення зустрічних звірок

Стаття 349. Умови допуску посадових осіб органів доходів і зборів до проведення документальних (планових чи позапланових) виїзних перевірок та зустрічних звірок

Стаття 350. Права та обов'язки посадових осіб підприємства, що перевіряється, під час проведення документальних перевірок

Стаття 351. Документальні невиїзні перевірки

Стаття 352. Матеріали, які можуть бути використані для підготовки висновків за результатами перевірок

Стаття 353. Надання документів посадовими особами підприємства, що перевіряється

Стаття 354. Оформлення результатів перевірок

Стаття 355. Обов'язок щодо зберігання документів

Глава 50. Митні експертизи

Стаття 356. Взяття проб (зразків) товарів

Стаття 357. Операції із взятими пробами (зразками) товарів

Глава 51. Особливі процедури митного контролю

Стаття 358. Звільнення від окремих форм митного контролю

Стаття 359. Звільнення від митного огляду

Стаття 360. Здійснення митного контролю деяких видів товарів у першочерговому порядку

Глава 52. Система управління ризиками

Стаття 361. Цілі застосування системи управління ризиками

Стаття 362. Аналіз ризику та його об'єкти

Стаття 363. Діяльність органів доходів і зборів з оцінки та управління ризиками

Розділ XII ОСОБЛИВОСТІ ПРОПУСКУ ТА ОПОДАТКУВАННЯ ТОВАРІВ, ЩО ПЕРЕМІЩУЮТЬСЯ (ПЕРЕСИЛАЮТЬСЯ) ЧЕРЕЗ МИТНИЙ КОРДОН УКРАЇНИ ГРОМАДЯНАМИ

Глава 53. Загальні положення щодо пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами

Стаття 364. Питання, що регулюються цим розділом

Стаття 365. Порядок переміщення громадянами товарів через митний кордон України та місця митного оформлення таких товарів

Стаття 366. Двоканальна система митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами

Стаття 367. Умови пересилання громадянами товарів через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях

Стаття 368. Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів

Стаття 369. Переміщення (пересилання) особистих речей громадянами через митний кордон України

Стаття 370. Перелік товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян

Глава 54. Пропуск та оподаткування товарів, що вивозяться (пересилаються) громадянами за межі митної території України

Стаття 371. Умови вивезення (пересилання) громадянами товарів за межі митної території України

Стаття 372. Особливості тимчасового вивезення (пересилання) громадянами-резидентами товарів за межі митної території України

Стаття 373. Обмеження щодо вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території України окремих товарів

Глава 55. Пропуск та оподаткування товарів, які ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України

Стаття 374. Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України

Стаття 375. Ввезення громадянами на митну територію України домашніх тварин

Стаття 376. Ввезення на митну територію України громадянами алкогольних напоїв та тютюнових виробів

Стаття 377. Особливості митного оформлення окремих товарів, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу

Стаття 378. Обмеження щодо ввезення громадянами товарів на митну територію України

Стаття 379. Умови тимчасового ввезення та ввезення з метою транзиту товарів на митну територію України громадянами

Стаття 380. Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України

Стаття 381. Особливості ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України

Розділ XIII ОСОБЛИВОСТІ ПРОПУСКУ ТА ОПОДАТКУВАННЯ ТОВАРІВ, ЩО ПЕРЕМІЩУЮТЬСЯ ЧЕРЕЗ МИТНИЙ КОРДОН УКРАЇНИ ПРЕДСТАВНИЦТВАМИ ІНОЗЕМНИХ ДЕРЖАВ, МІЖНАРОДНИМИ ОРГАНІЗАЦІЯМИ ТА ОФІЦІЙНИМИ ОСОБАМИ, А ТАКОЖ ДИПЛОМАТИЧНИМИ ПРЕДСТАВНИЦТВАМИ УКРАЇНИ, ЩО ЗНАХОДЯТЬСЯ ЗА КОРДОНОМ

Глава 56. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України представництвами іноземних держав, міжнародними організаціями та офіційними особами, а також дипломатичними представництвами України, що знаходяться за кордоном

Стаття 382. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України дипломатичними представництвами іноземних держав в Україні

Стаття 383. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України главою дипломатичного представництва іноземної держави, членами дипломатичного персоналу представництва та членами їх сімей

Стаття 384. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України членами адміністративно-технічного персоналу дипломатичного представництва іноземної держави та членами їх сімей

Стаття 385. Поширення митних пільг, що надаються згідно з цим Кодексом членам дипломатичного персоналу представництва іноземної держави, на членів адміністративно-технічного персоналу цього представництва та на членів їхніх сімей

Стаття 386. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України консульськими установами іноземних держав та членами їх персоналу

Стаття 387. Переміщення дипломатичної пошти та консульської валізи іноземних держав через митний кордон України

Стаття 388. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України іноземними дипломатичними і консульськими кур'єрами

Стаття 389. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України представниками та членами делегацій іноземних держав

Стаття 390. Застосування умов взаємності

Стаття 391. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України міжнародними організаціями, представництвами іноземних держав при них, а також їх персоналом

Стаття 392. Особливості пропуску та оподаткування товарів, що ввозяться на митну територію України посадовими особами представництв іноземних держав та міжнародних організацій в Україні

Стаття 393. Припинення надання митних пільг посадовим особам представництв іноземних держав та міжнародних організацій в Україні

Стаття 394. Декларування товарів представництв іноземних держав та міжнародних організацій в Україні

Стаття 395. Декларування товарів, що належать членам персоналу представництв іноземних держав та міжнародних організацій в Україні

Стаття 396. Порядок переміщення через митний кордон України товарів закордонних дипломатичних установ України та товарів, призначених для особистого користування працівників дипломатичної служби України, які направляються у довготермінові відрядження або для проходження дипломатичної служби за кордон

Розділ XIV СПРИЯННЯ ЗАХИСТУ ПРАВ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ПІД ЧАС ПЕРЕМІЩЕННЯ ТОВАРІВ ЧЕРЕЗ МИТНИЙ КОРДОН УКРАЇНИ

Глава 57. Заходи органів доходів і зборів щодо сприяння захисту прав інтелектуальної власності під час переміщення товарів через митний кордон України

Стаття 397. Порядок митного контролю і митного оформлення товарів, що містять об'єкти права інтелектуальної власності

Стаття 398. Митний реєстр об'єктів права інтелектуальної власності

Стаття 399. Призупинення митного оформлення товарів на підставі даних митного реєстру

Стаття 400. Призупинення митного оформлення товарів за ініціативою органу доходів і зборів

Стаття 401. Спрощена процедура знищення товарів, митне оформлення яких призупинено за підозрою у порушенні прав інтелектуальної власності

Стаття 402. Зміна маркування на товарах та їх упаковці

Стаття 403. Взаємодія органів доходів і зборів з іншими органами державної влади у сфері захисту права інтелектуальної власності

Розділ XV ЗДІЙСНЕННЯ ОРГАНАМИ ДОХОДІВ І ЗБОРІВ КОНТРОЛЮ ЗА ОКРЕМИМИ ВИДАМИ ДІЯЛЬНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ

Глава 58. Загальні положення щодо здійснення органами доходів і зборів контролю за окремими видами діяльності підприємств

Стаття 404. Види діяльності, контроль за провадженням яких здійснюється органами доходів і зборів

Стаття 405. Дозволи, що надаються підприємствам

Стаття 406. Органи, уповноважені надавати дозволи

Стаття 407. Форми, порядок подання та розгляду заяв, надання дозволів і контролю за діяльністю підприємств, які їх отримали

Стаття 408. Особливі умови отримання дозволів

Стаття 409. Строк розгляду заяв про надання дозволів

Стаття 410. Відмова у наданні дозволу

Стаття 411. Безстроковість дії дозволів

Стаття 412. Зупинення дії та анулювання дозволу

Стаття 413. Переоформлення дозволу

Стаття 414. Безоплатність надання та переоформлення дозволів

Стаття 415. Реєстри підприємств, яким надаються дозволи

Глава 59. Митна брокерська діяльність

Стаття 416. Митний брокер

Стаття 417. Правове регулювання взаємовідносин митного брокера з особою, інтереси якої він представляє

Стаття 418. Агент з митного оформлення

Стаття 419. Інформація, отримана митним брокером та його працівниками - агентами з митного оформлення від особи, яку представляє митний брокер

Глава 60. Відкриття та експлуатація магазину безмитної торгівлі

Стаття 420. Магазин безмитної торгівлі

Стаття 421. Вимоги до облаштування та розташування магазину безмитної торгівлі

Стаття 422. Права, обов'язки та відповідальність утримувача магазину безмитної торгівлі

Стаття 423. Розпорядження товарами, які знаходяться в магазині безмитної торгівлі, у разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію цього магазину

Глава 61. Відкриття та експлуатація митного складу

Стаття 424. Митний склад

Стаття 425. Правове регулювання взаємовідносин утримувача митного складу з іншими особами та органами доходів і зборів

Стаття 426. Розміщення товарів на митних складах

Стаття 427. Зберігання товарів на митному складі

Стаття 428. Облік товарів на митному складі

Стаття 429. Розпорядження товарами, які зберігаються на митному складі, в разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію митного складу

Глава 62. Відкриття та експлуатація вільної митної зони комерційного або сервісного типу

Стаття 430. Вільна митна зона

Стаття 431. Правове регулювання діяльності вільної митної зони комерційного або сервісного типу

Стаття 432. Повноваження органів доходів і зборів щодо встановлення вимог до облаштування та організації роботи вільних митних зон

Стаття 433. Забезпечення митного контролю на територіях вільних митних зон

Стаття 434. Допуск товарів на територію вільної митної зони

Стаття 435. Облік товарів, що знаходяться на території вільної митної зони

Стаття 436. Розпорядження товарами, що перебувають у вільній митній зоні комерційного або сервісного типу, в разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію вільної митної зони

Глава 63. Відкриття та експлуатація складу тимчасового зберігання

Стаття 437. Склад тимчасового зберігання

Стаття 438. Правове регулювання взаємовідносин утримувача складу тимчасового зберігання відкритого типу з особами, які розміщують товари на складі

Стаття 439. Обмеження щодо розміщення товарів на складах тимчасового зберігання

Стаття 440. Забезпечення схоронності товарів, розміщених на складі тимчасового зберігання

Стаття 441. Розпорядження товарами, які зберігаються на складі тимчасового зберігання під митним контролем, у разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію складу тимчасового зберігання

Глава 64. Відкриття та експлуатація вантажного митного комплексу

Стаття 442. Вантажний митний комплекс

Стаття 443. Послуги, які надаються утримувачем вантажного митного комплексу особам, що переміщують товари через митний кордон України

Стаття 444. Правове регулювання взаємовідносин утримувача вантажного митного комплексу з особами, які користуються послугами комплексу, та органами доходів і зборів

Стаття 445. Вимоги до облаштування вантажного митного комплексу

Стаття 446. Обов'язки утримувача вантажного митного комплексу

Розділ XVI МИТНА СТАТИСТИКА

Глава 65. Митна статистика

Стаття 447. Завдання митної статистики

Стаття 448. Система митної статистики

Стаття 449. Митна статистика зовнішньої торгівлі

Стаття 450. Спеціальна митна статистика

Стаття 451. Документи та відомості, що використовуються для формування митної статистики

Стаття 452. Використання інформації, що надається органам доходів і зборів

Стаття 453. Використання статистичної інформації з питань зовнішньої торгівлі

Стаття 454. Відомчі класифікатори

Стаття 455. Облік осіб, які здійснюють операції з товарами

Розділ XVII ЗАПОБІГАННЯ ТА ПРОТИДІЯ КОНТРАБАНДІ

Глава 66. Заходи щодо запобігання та протидії контрабанді

Стаття 456. Контрольовані поставки наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів

Стаття 457. Переміщення товарів під негласним контролем

Розділ XVIII ПОРУШЕННЯ МИТНИХ ПРАВИЛ ТА ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА НИХ

Глава 67. Загальні положення щодо порушень митних правил та відповідальності за них

Стаття 458. Порушення митних правил

Стаття 459. Відповідальність за порушення митних правил

Стаття 460. Особливості відповідальності за деякі види порушень митних правил

Стаття 461. Види адміністративних стягнень за порушення митних правил

Стаття 462. Основні та додаткові адміністративні стягнення

Стаття 463. Попередження

Стаття 464. Штраф

Стаття 465. Конфіскація

Стаття 466. Забезпечення законності у разі застосування адміністративних стягнень до порушників митних правил

Стаття 467. Строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил

Глава 68. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення

Стаття 468. Порушення режиму зони митного контролю

Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем

Стаття 470. Недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, видача їх без дозволу органу доходів і зборів або втрата

Стаття 471. Порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю

Стаття 472. Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення

Стаття 473. Пересилання через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання

Стаття 474. Перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів в доступі до товарів, транспортних засобів, документів

Стаття 475. Неподання органу доходів і зборів звітності щодо товарів, які перебувають під митним контролем

Стаття 476. Переміщення товарів через митний кордон України з порушенням прав інтелектуальної власності

Стаття 477. Порушення встановленого законодавством порядку ввезення товарів на територію вільної митної зони, вивезення товарів за межі цієї території та/або встановленого законодавством порядку проведення операцій з товарами, поміщеними в режим вільної митної зони

Стаття 478. Порушення порядку зберігання товарів на митних складах та здійснення операцій із цими товарами

Стаття 479. Порушення порядку або строків розпорядження товарами, розміщеними у магазині безмитної торгівлі

Стаття 480. Порушення порядку здійснення операцій з переробки товарів

Стаття 481. Перевищення строку тимчасового ввезення або тимчасового вивезення товарів

Стаття 482. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем

Стаття 483. Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю

Стаття 484. Зберігання, перевезення чи придбання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю

Стаття 485. Дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів

Розділ XIX ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВАХ ПРО ПОРУШЕННЯ МИТНИХ ПРАВИЛ

Глава 69. Порядок провадження у справах про порушення митних правил

Стаття 486. Завдання та зміст провадження у справі про порушення митних правил

Стаття 487. Правове забезпечення провадження у справах про порушення митних правил

Стаття 488. Порушення справи про порушення митних правил

Стаття 489. Обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил

Стаття 490. Посадові особи, уповноважені складати протоколи про порушення митних правил

Стаття 491. Підстави для порушення справи про порушення митних правил

Стаття 492. Мова, якою здійснюється провадження у справі про порушення митних правил

Стаття 493. Посадові особи органів доходів і зборів, які здійснюють провадження у справі про порушення митних правил

Стаття 494. Протокол про порушення митних правил

Стаття 495. Докази у справі про порушення митних правил

Стаття 496. Провадження у справі про порушення митних правил за матеріалами, одержаними від правоохоронних органів

Стаття 497. Особи, які беруть участь у провадженні у справах про порушення митних правил

Стаття 498. Права та обов'язки осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб

Стаття 499. Представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб

Стаття 500. Захисник у справі про порушення митних правил

Стаття 501. Представник органу доходів і зборів

Стаття 502. Експерт

Стаття 503. Перекладач

Стаття 504. Свідок у справі про порушення митних правил

Стаття 505. Поняті у справі про порушення митних правил

Стаття 506. Обставини, що виключають можливість здійснення посадовою особою органу доходів і зборів провадження у справі про порушення митних правил

Глава 70. Адміністративне затримання

Стаття 507. Мета і порядок застосування адміністративного затримання

Глава 71. Процесуальні дії у справі про порушення митних правил та порядок їх проведення

Стаття 508. Проведення процесуальних дій

Стаття 509. Опитування осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб

Стаття 510. Витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил

Стаття 511. Тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів

Стаття 512. Оскарження тимчасового вилучення товарів, транспортних засобів

Стаття 513. Проведення митних обстежень

Стаття 514. Пред'явлення товарів, транспортних засобів, документів для впізнання

Стаття 515. Експертиза та висновок експерта

Стаття 516. Порядок призначення експертизи

Стаття 517. Одержання проб та зразків для проведення експертизи

Стаття 518. Доручення на проведення окремих процесуальних дій

Стаття 519. Витрати у справі про порушення митних правил

Стаття 520. Відшкодування витрат у справі про порушення митних правил

Стаття 521. Компроміс у справі про порушення митних правил

Стаття 522. Органи, уповноважені розглядати справи про порушення митних правил

Стаття 523. Повноваження посадових осіб органів доходів і зборів щодо розгляду справ про порушення митних правил

Стаття 524. Місце розгляду справи про порушення митних правил

Стаття 525. Строк розгляду справи про порушення митних правил

Стаття 526. Присутність під час розгляду справи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представника

Стаття 527. Види постанов у справі про порушення митних правил

Стаття 528. Особливості розгляду судом справ про порушення митних правил

Глава 72. Оскарження постанов у справах про порушення митних правил

Стаття 529. Порядок оскарження постанов у справах про порушення митних правил

Стаття 530. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил

Стаття 531. Підстави для скасування або зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил

Стаття 532. Строки розгляду скарги (адміністративного позову) на постанову у справі про порушення митних правил

Стаття 533. Наслідки подання скарги (адміністративного позову)

Глава 73. Виконання постанов органів доходів і зборів про накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил

Стаття 534. Обов'язковість постанов органів доходів і зборів про накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил

Стаття 535. Загальні положення щодо порядку виконання постанови органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил

Стаття 536. Давність виконання постанови органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил

Стаття 537. Контроль за виконанням постанови органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил

Стаття 538. Порядок виконання постанови органу доходів і зборів про винесення попередження

Стаття 539. Порядок виконання постанови органу доходів і зборів про накладення штрафу

Стаття 540. Примусове виконання постанови органу доходів і зборів або суду про накладення штрафу

Стаття 541. Виконання постанови суду (судді) про конфіскацію

Стаття 542. Виконання постанови органу доходів і зборів про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил на осіб, які проживають або перебувають за межами України

Розділ XX ОРГАНИ ДОХОДІВ І ЗБОРІВ

Глава 74. Структура та організація діяльності органів доходів і зборів

Стаття 543. Здійснення державної митної справи

Стаття 544. Призначення та основні завдання органів доходів і зборів

Стаття 545. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Стаття 546. Митниця

Стаття 547. Митний пост

Стаття 548. Виключена.

Стаття 549. Виключена.

Стаття 550. Спеціалізовані навчальні заклади та науково-дослідна установа органів доходів і зборів

Глава 75. Атрибутика органів доходів і зборів

Стаття 551. Емблеми та прапори органів доходів і зборів

Стаття 552. Формений одяг працівників органів доходів і зборів

Стаття 553. Службові посвідчення працівників органів доходів і зборів

Стаття 554. Заохочувальні відзнаки органів доходів і зборів

Глава 76. Майно, фінансування та матеріально-технічне забезпечення органів доходів і зборів

Стаття 555. Майно органів доходів і зборів

Стаття 556. Земельні ділянки, службові та побутові приміщення, обладнання та засоби зв'язку органів доходів і зборів, а також спеціалізованих навчальних закладах та науково-дослідних установах органів доходів і зборів

Стаття 557. Фінансування, матеріально-технічне забезпечення та розвиток інфраструктури органів доходів і зборів

Глава 77. Взаємовідносини органів доходів і зборів з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, суб'єктами підприємницької діяльності

Стаття 558. Взаємодія органів доходів і зборів з правоохоронними органами

Стаття 559. Взаємодія органів доходів і зборів з Національним банком України, Рахунковою палатою, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів, державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та у сфері фінансового контролю

Стаття 560. Взаємодія органів доходів і зборів з місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування

Стаття 561. Взаємодія органів доходів і зборів з іншими органами виконавчої влади

Стаття 562. Взаємодія органів доходів і зборів з суб'єктами господарювання

Глава 78. Міжнародне співробітництво з питань державної митної справи

Стаття 563. Участь України у міжнародному співробітництві з питань державної митної справи

Стаття 564. Міжнародна діяльність центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Стаття 565. Співробітництво органів доходів і зборів України з митними органами суміжних держав

Стаття 566. Підтримання оперативного зв'язку між органами доходів і зборів України і митними органами суміжних іноземних держав

Стаття 567. Взаємодія органів доходів і зборів України з митними та іншими уповноваженими органами іноземних держав, а також з міжнародними організаціями з питань боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил

Глава 79. Проходження служби в органах доходів і зборів

Стаття 568. Виключена.

Стаття 569. Посадові особи органів доходів і зборів

Стаття 570. Особливості прийняття на службу до органів доходів і зборів

Стаття 571. Виключена.

Стаття 572. Обмеження, пов'язані з проходженням державної служби посадовими особами органів доходів і зборів

Стаття 573. Спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів

Стаття 574. Робочий час посадових осіб органів доходів і зборів

Глава 80. Професійна освіта та науково-дослідна діяльність у сфері державної митної справи

Стаття 575. Система професійної освіти у сфері державної митної справи

Стаття 576. Науково-дослідна діяльність у сфері державної митної справи

Стаття 577. Особливості правового статусу осіб, які навчаються у спеціалізованому вищому навчальному закладі органів доходів і зборів

Стаття 578. Фінансування професійної освіти та науково-дослідної діяльності у сфері державної митної справи

Глава 81. Правовий захист працівників органів доходів і зборів

Стаття 579. Обов'язковість законних розпоряджень та вимог посадових осіб органів доходів і зборів

Стаття 580. Гарантування захисту життя, здоров'я і майна посадових осіб органів доходів і зборів

Глава 82. Застосування фізичної сили, спеціальних засобів та зброї посадовими особами органів доходів і зборів

Стаття 581. Право посадових осіб органів доходів і зборів застосовувати фізичну силу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю

Стаття 582. Застосування фізичної сили

Стаття 583. Застосування спеціальних засобів

Стаття 584. Зберігання, носіння та застосування вогнепальної зброї

Глава 83. Соціальний захист працівників органів доходів і зборів

Стаття 585. Оплата праці посадових осіб органів доходів і зборів

Стаття 586. Житлове забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів

Стаття 587. Медичне забезпечення та охорона здоров'я посадових осіб органів доходів і зборів та членів їхніх сімей

Стаття 588. Пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів

Стаття 589. Гарантії охорони праці посадових осіб та інших працівників органів доходів і зборів

Стаття 590. Відшкодування державою шкоди, завданої посадовим особам органів доходів і зборів

Розділ XXI ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ